Номер провадження 11-кп/788/364/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування Закону України "Про амністію у 2016 році", -

ВСТАНОВИЛА:

03 листопада 2017 року до Зарічного районного суду м. Суми надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», яке мотивоване тим, що він хворий на активну форму туберкульозу легень.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2017 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено за необґрунтованістю.

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 не погоджується з постановленою ухвалою суду, посилається на її незаконність. На його думку, оскільки він скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України і хворий на активну форму туберкульозу легень, то підпадає під дію Закон України «Про амністію у 2016 році», тому просить застосувати до нього норми вказаного Закону.

Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури засудженого було проінформовано, при цьому клопотання про відкладення не надійшло, а його участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції при перевірці судового рішення, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно вимог ст. 11 Закону України «Про амністію у 2016 році» рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, ретельно перевіривши матеріали провадження та цілком вірно прийшов до висновку про відсутність підстав у застосуванні Закону України «Про амністію у 2016 році» до засудженого ОСОБА_8 .

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Краснопільського районного Сумської області від 15 листопада 2016 року ОСОБА_8 був засуджений за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 28 березня 2017 року вирок залишено без змін, а на підстав ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 17.08.2016 по 28.03.2017 року.

Відповідно до довідки за №14/7607 від 14 грудня 2017 року, наданої ДУ «Сумський слідчий ізолятор», засуджений ОСОБА_8 перебуває на диспансерному обліку та проходить курс амбулаторного лікування в медичній частині ДУ «Сумський слідчий ізолятор» з приводу активної форми туберкульозу легень.

На час набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році», станом на 07.09.2017 р., засуджений ОСОБА_8 відбув менше половини призначеного строку основного покарання та має захворювання, яке передбачене у п. «г» ст.1 вказаного закону про амністію.

Однак, згідно ст. 4 ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, зазначені у ст.1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Таким чином, незважаючи на те, що ОСОБА_8 є особою, яка зазначена у п. «г» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», засуджений за умисні злочини ( ч.2 185, ч.3,ст.185 КК), за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, останній не підпадає під дію ст. 4 цього Закону, так як на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році» він відбув менше половини призначеного строку основного покарання, а тому не підлягає звільненню від відбування покарання на підставі ст. 4 ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах відмовив засудженому ОСОБА_8 в задоволенні заявленого ним клопотання.

Порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які б виявились підставою для зміни або скасування ухвали, не виявлено.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції винесена законно та обґрунтовано, з додержанням вимог КПК України, правові підстави для скасування даного судового рішення за поданою засудженим ОСОБА_8 апеляційною скаргою відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення його від відбування покарання на підставі Закону України "Про амністію у 2016 році" - залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5