Справа № 524/588/17
Провадження 1-в/524/193/18
УХВАЛА

10.07.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчук в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

представника Автозаводського РС Кременчуцького МРВ з питань пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці подання старшого інспектора Автозаводського РС Кременчуцького МРВ з питань пробації про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

21 червня 2018 року до Автозаводського районного суду м.Кременчука звернулась старший інспектор Автозаводського РС Кременчуцького МРВ з питань пробації з поданням на вирішення питання про застосування покарання за наявності декількох вироків у відношенні ОСОБА_5 .
В даному поданні зазначено, що 18.01.2017 року ОСОБА_5 засуджений Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. На виконання до Автозаводського РС з питань пробації вирок надійшов 16.06.2017 року.
22.05.2017 року Автозаводським районним судом м.Кременчука ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190, ст.. 70, 71 КК України до остаточного покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. Покарання, призначене ОСОБА_5 вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.01.2017 року, даним вироком не враховане, що стало підставою для звернення до суду.
Просять вирішити питання про призначення покарання ОСОБА_5 за наявності двох вироків відносно нього.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення подання.
Представник Автозаводського РС з питань пробації в судовому засіданні подання підтримала в повному обсязі та просить його задовольнити.
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.
Згідно з абз. 2 ч.4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Враховуючи матеріали подання, думку прокурора, представника органу пробації, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 539 та п.11 ст. 537 КПК України орган, який виконує вирок, вправі звернутись до суду за місцем виконання вироку для вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, але не вправі порушувати питання про призначення покарання, оскільки це є компетенцією прокурора.
18.01.2017 року ОСОБА_5 засуджений Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Згідно вказаного вироку злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 було вчинено 23.11.2016 року.
22.05.2017 року ОСОБА_5 засуджений Автозаводським районним судом м.Кременчука за за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190, ст.. 70, 71 КК України до остаточного покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. Згідно вказаного вироку злочини ОСОБА_5 було вчинено 24.10.2016 року, 30.10.2016 року, початок листопаду 2016 року, середина листопада 2016 року, 15.11.2016 року, 24.11.2016 року, 30.11.2016 року, 02.12.2016 року, в ніч з 04.12.2016 року на 05.12.2016 року, 06.12.2016 року, 15.12.2016 року, середина грудня 2016 року, 19.12.2016 року, 22.12.2016 року, 23.12.2016 року, 03.01.2017 року, в ніч з 04.01.2017 року на 05.01.2017 року, 09.01.2017 року, 11.01.2017 року, в період часу з 17-00 години 11.01.2017 року до 07-00 години 12.01.2017 року, в ніч з 12.01.2017 року на 13.01.2017 року, 13.01.2017 року, в ніч з 14.01.2017 року на 15.01.2017 року, 30.01.2017 року, в ніч з 30.01.2017 року на 31.01.2017 року, в ніч з 31.01.2017 року на 01.02.2017 року, тобто епізоди вчинені до постановлення попереднього вироку від 18.01.2017 року та навіть до вчинення самого злочину, за який його було засуджено судом 18.01.2017 року, а також епізоду, які вчинені вже після постановлення вказаного вироку.
Про наявність попереднього вироку при винесенні вироку 22.05.2017 року суду відомо не було.
Таким чином, встановлено, що на даний час на виконанні в Автозаводському РС з питань пробації відносно ОСОБА_5 перебуває тільки вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.01.2017 року, вирок Автозаводського районного суду м.Кременчука від 22.05.2017 року на виконанні в Автозаводському РС з питань пробації не перебуває, оскільки визначено покарання у виді реального позбавлення волі.
Вказані вироки перебувають на виконанні окремо, що підтверджено сторонами кримінального провадження, матеріалами подання, розпорядженнями суду про направлення вказаних вироків на виконання.
Так, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Зі змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст.. 71 КК України (п.25 ППВСУ від 24.10.2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).
Як вбачається з розпоряджень про виконання вироків, що набрали законної сили, зазначені вироки відносно ОСОБА_5 набрали законної сили та усі направлені та перебувають на виконанні.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» , роз`яснено, що коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Відповідно до ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.
Згідно ст.. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Слід зазначити, що відповідно до ст.. 1 КК України та ст.. 2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.
Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст.. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст.. 43 КК України не було вирішено.
Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Суд зазначає, що застосування в даному випадку до ОСОБА_5 вимог ст. ст. 70, 71 КК України, які вже застосовані вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 22.05.2017 року може погіршити становище засудженого, що на стадії виконання вироку суду є неприпустимим.
При цьому, суд не вбачає перешкод для самостійного виконання двох вищезазначених вироків суду відносно засудженого ОСОБА_5 .
Суд вважає за необхідне вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків шляхом їх самостійного виконання.
З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що вирішення зазначеного клопотання порушує суть вироків та може погіршити становище засудженого, суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.
Керуючись положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року № 11, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання старшого інспектора Автозаводського РС Кременчуцького МРВ з питань пробації про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Покарання за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.01.2017 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покарання за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 22.05.2018 року, яким ОСОБА_5 засуджено за за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190, ст.. 70, 71 КК України до остаточного покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, виконувати самостійно.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через автозаводський районний суд м.Кременчуа протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1