АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 травня 2018 року у кримінальному провадженні № 0004197 від 29.04.2018, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Голосіївського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 та накладено арешт на мобільний телефон марки «Meizu» та 4 предмети, зовні схожих на надої калібру 9 мм, що були вилучені 29.04.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_7 .
Слідчий суддя виходячи з положень ч.2 ст. 170 КПК України задовольнив клопотання слідчого з метою забезпечення збереження речових доказів, виявлених та вилучених під час проведення обшуку 29.04.2018 року та також з метою запобігання можливості їх приховування, знищення або відчуження.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Вимоги апелянт мотивує тим, що ухвала підлягає скасуванню з підстав її незаконності, необґрунтованості та з підстав порушення закону.

Зазначає, що у клопотанні про накладення арешту жодним чином не обґрунтовано, як майно виявлене під час незаконного обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , що був незаконно затриманий, стосується обставин події що мала місце 29.04.2018 року, тобто таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло. Виклад обставин якими обґрунтовано клопотання слідчого не підтверджується належними доказами, а тому підстав для накладення у слідчого судді не було.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку захисника та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, позицію прокурора, щодо законності рішення слідчого судді про арешт майна, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у Голосіївським управлінням поліції ГУ НП у м.Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені 29.04.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004197 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
В ході досудового розслідування, встановлено, що ОСОБА_10 з метою таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, а саме до квартири АДРЕСА_2 вступив в злочинну змову зі своїми знайомими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , прибули за вказаною адресою, звідки таємно викрали майно, що належить ОСОБА_13 , всього за загальну суму 32 700 грн., після чого з місця вчинення зникли.

29.04.2018 року був затриманий ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України та того ж для останньому було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

29.04.2018 року в квартирі де проживає ОСОБА_7 було проведено обшук в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України під час якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Meizu» та 4 предмети, зовні схожих на надої калібру 9 мм.
В рамках даного кримінального провадження слідчий Голосіївського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_14 , звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно.
У відповідності до положень п.1, 3 ч.2 ст.170, ч.5 ст. 170 КПК України слідчий суддя задовольнив клопотання органу досудового розслідування.

З таким висновком колегія суддів погоджується частково.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, мають бути враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наявність даних про відповідність майна критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 170 КПК України.

Так, як встановлено під час апеляційного розгляду, є достатні підстави вважати, що майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає вимогам ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

Водночас, колегія суддів не погоджується з висновками слідчого судді щодо накладення арешту на мобільний телефон марки «Meizu», оскільки хоч в матеріалах що обґрунтовують клопотання про арешт майна і наявна постанова слідчого про визнання вилучених предметів та речей речовими доказами, в самій постанові не зазначено та належним чином не обґрунтовано, яким чином мобільний телефон має відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення злочину могли залишитись на ньому та чи можна взагалі його використовувати як речовий доказ у кримінальному провадженні.
Наведені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою збереження речового доказу на мобільний телефон марки «Meizu», що було вилучено за місцем проживання ОСОБА_7 , тоді як накладення арешту на та 4 предмети, зовні схожих на надої калібру 9 мм. є обґрунтованим, оскільки згідно ч. 7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 травня 2018, якою задоволено клопотання слідчого Голосіївського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 та накладено арешт на мобільний телефон марки «Meizu» та 4 предмети, зовні схожих на надої калібру 9 мм, що були вилучені 29.04.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Голосіївського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 про накладення арешту на вилучені 29.04.2018 року речі, за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 задовольнити частково.

Накласти арешт на та 4 предмети, зовні схожих на надої калібру 9 мм.

В решті клопотання слідчого Голосіївського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 відмовити
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/2920/2018
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_15 Доповідач: ОСОБА_1