Дата документу Справа № 335/3677/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/3677/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/878/18 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16липня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

захисника засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 8 лютого 2018 року, якою задоволено подання Дніпровського РС Запорізького МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2017 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
26 жовтня 2017 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло подання Дніпровського РС Запорізького МРВ з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 та направлення його в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2017 року.
Подання Дніпровського РС Запорізького МРВ з питань пробації обґрунтовано тим, що за час перебування ОСОБА_7 на обліку, до нього тричі було застосовано застереження у вигляді письмового попередження за неявку без поважної причини на реєстрацію 6 вересня 2017 року, 20 вересня 2017 року та 18 жовтня 2017 року.
Крім того, постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2017 року, ОСОБА_7 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_7 тричі не прибув на реєстрацію без поважних причин, за що до нього тричі було застосовано застереження у вигляді письмового попередження, прийшов до висновку, що засуджений мав реальну можливість виконувати покладені на нього обов`язки, а тому його поведінка свідчить про небажання стати на шлях виправлення, є намаганням уникнути контролю за поведінкою, і з метою його виправлення, подання Дніпровського РС Запорізького МРВ з питань пробації задовольнив.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 фактично просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні подання Дніпровського РС Запорізького МРВ з питань пробації
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги поважність причин його неявок до органу пробації для реєстрації.
Так, 20 вересня 2017 року він не з`явився на реєстрацію у зв`язку з тим, що з 8 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. знаходився на лікуванні в наркологічному диспансері, з 11 год. 30 хв. до 12 год. 30 хв. знаходився на лікуванні в туберкульозному диспансері, і це він може підтвердити письмовими довідками. Після цього він був затриманий співробітниками правоохоронних органів і перебував у районному відділенні поліції до 16 год. 00 хв., а тому не мав можливості вчасно з`явитись до органу пробації для реєстрації.
18 жовтня 2017 року він о 17 год. 00 хв. їхав з роботи та потратив у затор, подзвонив інспектору органу пробації, яка перебувала у відпустці, та попередив про те, що може спізнитись на реєстрацію. На наступний день, прийшовши на реєстрацію, йому зафіксували неявку без поважних причин, не звертаючи увагу на те, що він попереджав інспектора про можливість запізнення на реєстрацію.
Також зазначає, що днів реєстрації у нього було не шість, як було зазначено інспектором органу пробації, а чотирнадцять.
Крім того, судом першої інстанції не було враховано те, що він має три серйозних захворювання, перебуває на лікуванні у трьох медичних закладах одночасно, працює неофіційно, має постійне місце проживання, на його утриманні перебуває мати, а також те, що орган пробації декілька разів працював з 9 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., про що він попереджений не був.
Від матері засудженого ОСОБА_7 ОСОБА_9 до початку апеляційного розгляду надійшла заява, в якій вона просить долучити до матеріалів провадження документи, якими підтверджується поважність причини неявок її сина для реєстрації, на які він посилався в своїй апеляційній скарзі. До заяви ОСОБА_9 додано фотокопію паспорта ОСОБА_7 ; копію диплома; копію довідки про перебування на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласний протитуберкульозний диспансер» з 7 листопада 2016 року по 10 лютого 2017 року; копію консультації фтизіатра від 5 червня 2018 року, згідно якої ОСОБА_7 отримує лікування з приводу туберкульозу легенів з 10.02.2017 року; копію консультативного висновку консультативно-діагностичного гепатологічного центру від 2 січня 2013 року; копію консультативного висновку консультативно-діагностичного гепатологічного центру від 9 листопада 2017 року; копію довідки від 6 червня 2018 року ОНД ЗОР, згідно якої він перебуває на ДД в КУ ОКНД ЗОС з 23.01.2006 року з діагнозом психічні та поведінкові розлади, отримує замісну терапію.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які просили апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд першої інстанції повно і всебічно дослідивши надані йому матеріали, перевірив підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_7 і зробив обґрунтований висновок про необхідність направлення останнього в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 КВК України, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 166 КВК України, письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Відтак, для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і лише після застосування до нього письмово попередження.
Як вбачається з матеріалів провадження, на виконання вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2017 року, Дніпровським РС Запорізьким МРВ з питань пробації стосовно ОСОБА_7 було заведено особову справу № 111/2017.
Засудженому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням, роз`ясненні обов`язки, які покладені на нього судом згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, які він повинен виконувати, роз`яснені правові наслідки, передбачені ст. 166 КВК України та ст. 78 КК України за невиконання покладених на нього судом обов`язків або за їх ухилення, а також відповідальність за вчинення ним кримінальних та адміністративних правопорушень під час іспитового строку, що підтверджується підпискою та розписками (особова справа, а.с. 14-15, 19-22).
Також засудженому було встановлено дні явки на реєстрацію до органу пробації (особова справа, а.с. 17).
За час перебування засудженого на обліку, до нього тричі було застосовано застереження у вигляді письмового попередження за неявку без поважної причини на реєстрацію 6 вересня 2017 року, 20 вересня 2017 року та 18 жовтня 2017 року (особова справа, а.с. 34, 37, 43).
Доводи засудженого про поважність причин пропуску явки на реєстрацію 6 вересня 2017 року, 20 вересня 2017 року та 18 жовтня 2017 року, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими з огляду на наступне.
В поясненні інспектору щодо причин неявки 6 вересня 2017 року на реєстрацію ОСОБА_7 зазначив, що у першій половині дня він отримував лікувальні препарати, а у другій половині дня, на його шляху до інспекції його пограбували невідомі, але до правоохоронних органів він не з`являвся.
Одночасно в поясненні зазначив, що на реєстрацію не встиг, оскільки був на роботі, але документально це також підтвердити не може (а.с. 33).
Таким чином дійсних поважних причин своєї неявки засуджений не навів.
Також засуджений зазначає, що 20 вересня 2017 року він не з`явився на реєстрацію, оскільки з 8 год. 00 хв. до 12 год. 30 хв. він перебував на лікуванні в наркологічному та туберкульозному диспансерах, після чого до 16 год. 00 хв. був у відділенні поліції, проте документальних підтверджень поважності пропуску явки до органу пробації засуджений не додав.
Крім того, в поясненнях засудженого щодо причини неявки на реєстрацію в цей день містяться істотні суперечності, оскільки в апеляційній скарзі він зазначив, що перебував у відділенні поліції до 16 год. 00 хв., а інспектору Дніпровського РС Запорізького МРВ з питань пробації пояснював, що знаходився у відділенні поліції з 10 год. 20 хв. до 19 год. 00 хв. (особова справа, а.с. 36).
До того ж, ці пояснення спростовуються повідомленням №225/40/01/06-2018 від 19 січня 2018 року та журналом обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, відповідно до яких ОСОБА_7 перебував у відділенні поліції з 12 год. 55 хв. до 15 год. 50 хв. (а.с. 22-30).
Разом з тим, засуджений ОСОБА_7 в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду не надав документів на підтвердження поважності причин неявки на реєстрацію до органу пробації 6 вересня 2017 року та 18 жовтня 2017 року.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що у засудженого за період іспитового строку було чотирнадцять днів реєстрації, то вони спростовуються наявним в матеріалах провадження листком реєстрації, і підстави не довіряти зазначеному документу у колегії суддів відсутні (особова справа , а.с. 18).
Що стосується наданих апеляційному суду копій документів з приводу перебування ОСОБА_7 на лікуванні, то фактів перебування його на лікуванні в дні, в якій він не звився для реєстрації, вони не доводять, та на поважні причини пропуску явки для реєстрації не вказують.
Скасовуючи звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що засуджений своїми діями ухиляється від відбування призначеного судом покарання, тричі порушив покладений на нього обов`язок з`являтися на реєстрацію до органу пробації без поважних причин, оскільки документального підтвердження надати не зміг, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, у зв`язку з чим необхідно направити засудженого для відбуття покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2017 року.
Таким чином, на переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 8 лютого 2018 року, якою задоволено подання Дніпровського РС Запорізького МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4