Справа № 536/1002/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2018 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: - ОСОБА_1 ,

при секретарі: - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: - ОСОБА_4 ,

захисника: - ОСОБА_5 ,

потерпілих: - ОСОБА_6 ,

- ОСОБА_7 ,

представника потерпілого: - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кременчуці, в залі суду, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про доручення органу досудового розслідування провести певні слідчі дії по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2018 року під час судового засідання, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 заявив клопотання про доручення органу досудового розслідування провести певні слідчі дії по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Своє клопотання обґрунтував тим, що в ході судових засідань було допитано обвинуваченого ОСОБА_4 , свідка, що перебував в автомобілі обвинуваченого, інших свідків, які дали свідчення щодо погодних умов на місці пригоди, понятих, що були присутні під час огляду місця пригоди та під час проведення слідчих експериментів, досліджені матеріали провадження.
В ході судового розгляду встановлено, що оглядом місця пригоди від 21.01.2017 року, зафіксовано, що проїзна частина була (на момент огляду) начебто мокра, а узбіччя було засніжене (це видно по фотознімкам до протоколу, де зображено автомобіль обвинуваченого, положення тіла пішохода. Видно, що узбіччя вкрито снігом. Автомобіль обвинуваченого правим переднім колесом стоїть на сніжному накаті (хоча в даному випадку не зрозуміло чи це сніжний накат є частиною проїзної частини, чи узбіччям.
Враховуючи, що на снігу видно сліди коліс, то сніжний накат є частиною проїзної частини. В такому випадку проїзна частина не є мокрою, вона вкрита сніжним накатом та ожеледицею (не ожеледдю).
На знімках до протоколу огляду також чітко видно, що проїзна частина дороги темного кольору (слизька або волога), а узбіччя вкрите білим снігом (не забрудненим).
Внаслідок того, чорний колір проїзної частини контрастував до яскравого білого кольору узбіччя, враховуючи особливості налаштування світла фар автомобіля (ліва фара світить до низу, права вище праворуч в бік узбіччя) на момент ДТП проїзну частину дороги було видно близько 100 метрів вперед (її навіть без світла було б видно на 50 метрів).
Слідчий експеримент за участю обвинуваченого проводився 16.03.2017 року, коли снігу не було. Тобто погодні умови не відповідали тим, що були на момент пригоди. Під час слідчого експерименту встановлювалася видимість меж проїзної частини коли узбіччя мокре (чорного кольору), а не коли узбіччя та край дороги білий - засніжений, як на момент ДТП. Межа темного асфальтового покриття на фоні білого засніженого узбіччя буде видно на дуже великій відстані навіть без світла.
Не зрозуміло як може бути одітого в темний одяг пішохода на фоні темної дороги видно за 65 метрів, а асфальт темного кольору на білому фоні краю проїзної частини видно лише за 33 метри. На думку обвинуваченого слідчий переплутав ці дані в протоколі.
Більше того, коли слідчий проводив слідчий експеримент з обвинуваченого і визначав видимість елементів проїзної частини, то він виміряв відстань від передньої частини автомобіля ОСОБА_4 до місця, "... де перестає бути видимий статист..." (мовою оригіналу), а повинен виміряти відстань до місця, де перестає бути видимою межа проїзної частини і становить 33,7 метра.

В одному і тому ж протоколі зазначається, що видимість статиста (де перестає бути видимим статист становить 33,7 метра і в тому ж протоколі зазначається видимість пішохода (тобто того самого статиста), але вона становить 62 метра.

Спочатку ОСОБА_4 подумав, що це опечатка, але це вказано в двох протоколах слідчого експерименту з його участю і з участю свідка ОСОБА_9 .

ОСОБА_4 зазначає, що така велика видимість пішохода обумовлювалася тим, що слідчим не було забезпечено ті ж умови, що й на момент ДТП, тобто: в момент визначення видимості був присутній зустрічний транспорт з ввімкненими освітлювальними приладами, який стояв на зустрічному узбіччі, саме в його світлі і було видно пішохода, саме цим обумовлена помилка при визначення відомості пішохода.

Крім цього, не визначена швидкість руху автомобіля обвинуваченого, це необхідно було робити експериментальним шляхом, оскільки ні він, ні свідок під час руху за спідометром не слідкували.

Також, слідчий не залучив до участі в слідчому експерименті спеціаліста-автотехніка, що в даному випадку було б необхідним у зв`язку зі складністю проведення експерименту і складання протоколу.

Про те, що погодні умови на момент слідчого експерименту не відповідають погоднім умовам на момент ДТП, обвинувачений зазначав у протоколі.

Допитаний в судовому засіданні експерт-автотехнік ОСОБА_10 також пояснив, що на визначення видимості дуже сильно впливають погодні умови і слідчий експеримент повинен проводитися в умовах максимально наближених до тих, що склалися на момент ДТП, оскільки висновки експерта можуть змінюватися в залежності від результатів.

Всі перелічені обставини, а саме, проведення слідчого експерименту за аналогічних погодних умов, визначення видимості елементів проїзної частини дороги, визначення реальної видимості пішохода при аналогічних погодних умовах, мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом або в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та їх представник ОСОБА_8 не заперечували проти задоволення клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.

В ході судових засідань було допитано обвинуваченого ОСОБА_4 , свідка, що перебував в автомобілі обвинуваченого, інших свідків, які дали свідчення щодо погодних умов на місці пригоди, понятих, що були присутні під час огляду місця пригоди та під час проведення слідчих експериментів.
Судом встановлено, що оглядом місця пригоди від 21.01.2017 року, зафіксовано, що проїзна частина була (на момент огляду) начебто мокра, а узбіччя було засніжене (це видно по фотознімкам до протоколу, де зображено автомобіль обвинуваченого, положення тіла пішохода. Видно, що узбіччя вкрито снігом. Автомобіль обвинуваченого правим переднім колесом стоїть на сніжному накаті (хоча в даному випадку не зрозуміло чи це сніжний накат є частиною проїзної частини, чи узбіччям.
Враховуючи, що на снігу видно сліди коліс, то сніжний накат є частиною проїзної частини. В такому випадку проїзна частина не є мокрою, вона вкрита сніжним накатом та ожеледицею (не ожеледдю).
На знімках до протоколу огляду також чітко видно, що проїзна частина дороги темного кольору (слизька або волога), а узбіччя вкрите білим снігом (не забрудненим).
Слідчий експеримент за участю обвинуваченого проводився 16.03.2017 року, коли снігу не було. Тобто погодні умови не відповідали тим, що були на момент пригоди. Під час слідчого експерименту встановлювалася видимість меж проїзної частини коли узбіччя мокре (чорного кольору), а не коли узбіччя та край дороги білий - засніжений, як на момент ДТП.
Також, слідчий при проведенні слідчого експерименту з обвинуваченим, визначав видимість елементів проїзної частини, та виміряв відстань від передньої частини автомобіля ОСОБА_4 до місця, "... де перестає бути видимий статист..." (мовою оригіналу), а повинен виміряти відстань до місця, де перестає бути видимою межа проїзної частини і становить 33,7 метра.

Крім цього, в одному і тому ж протоколі зазначається, що видимість статиста (де перестає бути видимим статист становить 33,7 метра і в тому ж протоколі зазначається видимість пішохода (тобто того самого статиста), але вона становить 62 метра.

Враховуючи те, що під час проведення судового розгляду виникла необхідність у перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути перевірені іншим шляхом, а також для об`єктивного розгляду провадження суд вважає за необхідне надати доручення органу досудового розслідування провести додаткові слідчі дії.

Також суд враховує, що слідчий експеримент за участю ОСОБА_4 було проведено коли останній мав статус свідка, а в подальшому був визнаний в якості обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні. При цьому суд приходить до переконання, що слідчий мав всі підстави вважати, що ОСОБА_4 в подальшому буде визнаний обвинуваченим, оскільки автомобіль, яким було здійснено наїзд на потерпілу, перебував під його керуванням, що на той час не спростовувалось в тому числі і самим ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, вказаний слідчий експеримент проведений з істотним порушенням прав і свобод людини в розумінні ст. 87 КПК України.

Керуючись ст. ст. 36, 223, 333, 350 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про доручення органу досудового розслідування провести слідчі дії по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України задовольнити.

Доручити органу досудового розслідування провести слідчі дії, а саме:

- провести за участю ОСОБА_4 слідчий експеримент при аналогічних погодних умовах з обов`язковою участю спеціаліста-автотехника.

Під час вищезазначеного слідчого експерименту, належним чином визначити видимість елементів дороги; визначити видимість пішохода за відсутності зустрічного транспорту; визначити експериментальним шляхом швидкість руху автомобіля ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає .

СуддяОСОБА_1