Справа № 675/871/18
Провадження № 1-в/675/190/2018
У Х В А Л А

"25" квітня 2018 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ІВК № 31 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)», погоджене з головою спостережної комісії при Ізяславській районній державній адміністрації Хмельницькій області, про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 засуджений за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2013 року за ст.ст. 289 ч. 2, 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Раніше судимий 15 червня 2012 року тим же судом за ст.ст. 185 ч. 3, 15 ч. 3, 185 ч. 3, 70, 75, 104 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.
Початок строку: 31 липня 2013 року.
Кінець строку: 31 січня 2019 року.
Начальник Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» клопоче про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , оскільки він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
У судовому засіданні представник установи ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 подання підтримали та просили його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення подання, мотивуючи тим, що засуджений не довів своє виправлення.
Від спостережної комісії при Ізяславській районній державній адміністрації Хмельницькій області надійшло клопотання про слухання даної справи у відсутності їхнього представника. Заперечень по суті даного подання спостережна комісія не має.
Заслухавши пояснення учасників провадження, вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що подання до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.
За змістом ст. 107 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
П. 2 ч. 3 ст. 107 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засуджених за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, після відбуття не менше половини строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила у віці до вісімнадцяти років новий умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
У ч. 2 ст. 107 КК України зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 засуджено за вчинення ряду умисних тяжких злочинів, за попередньою змовою групою осіб, поєднаних з проникненням у сховище. Злочини він скоїв, будучи неповнолітнім.
Засудженому призначено покарання у виді 05 років 6 місяців позбавлення волі, з яких він відбув на час розгляду подання у суді майже 04 роки 09 місяців.
Отже, ОСОБА_5 відбув визначений законом термін (1/2 строку покарання), після якого може ставитись питання про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 107 КК України.
Слід вказати, що необхідною умовою застосування положень ст. 107 КК України є також те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього трудового розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання.
Засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання з 24 жовтня 2013 року в Прилуцькій виховній колонії Чернігівської області закінчив курси у Прилуцькому професійно-технічному училищі при Прилуцькій виховній колонії Чернігівській області та здобув у 2015 році професію «Електрозварювальник ручного зварювання II розряду». В Прилуцькій загальноосвітній школі II-III ступенів при Прилуцькій виховній колонії Чернігівській області у 2015 році здобув повну загальну середню освіту. Характеризувався задовільно та добре. Порушень режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не отримував.
Зазначені обставини підтверджуються характеристики, наявними у матеріалах особової справи засудженого.
В ІВК № 31 відбуває покарання з 30 жовтня 2015 року. У 2016 році здобув професію «Верстатник деревообробних верстатів II розряду». Має три заохочення. Залучається до різних видів робіт з благоустрою місць позбавлення волі, до яких ставився сумлінно, проявляє зацікавленість в кінцевих результатах. Сумлінним відношенням до праці показує позитивний приклад іншим засудженим відділення. 11 серпня 2016 року переведений у дільницю соціальної реабілітації та працевлаштований різноробочим. Бере участь у програмах диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», «Правова просвіта», «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення». Вину у вчинених злочинах визнає, позову не має. На профілактичних обліках не перебуває.
Відповідно до характеристики засудженого ОСОБА_5 від 13 березня 2018 року, останній за час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці і навчання довів своє виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Водночас, засуджений, утримуючись з 02 серпня 2013 року в Київському СІЗО, допустив одне порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Не заохочувався. Характеризувався посередньо.
Під час слідування транзитом в Чернігівському СІЗО 23 жовтня 2015 року ОСОБА_5 знову допустив порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Вказані стягнення хоч і є погашеними, проте висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчинених злочинів і особу засудженого в цілому. При цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а те, що засуджений довів своє виправлення.
10 травня 2016 року комісією ІВК № 31 з питань розгляду матеріалів щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, переведення засуджених на підставі ст. 101 КВК України та встановлення адміністративного нагляду відмовлено в направленні матеріалів до суду щодо застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як такому, що не довів свого виправлення.
Зазначене рішення комісії ґрунтувалося на характеристиці від 12 квітня 2016 року, згідно з якою засуджений характеризувався задовільно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, однак і не заохочувався, не завжди сумлінно ставився до виконання передбачених законом вимог персоналу установи, безініціативно ставився до виконання робіт із благоустрою установи, на вбачав суспільної необхідності у їх виконанні.
Аналогічно характеризується ОСОБА_5 і згідно характеристики від 10 листопада 2015 року.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 до настання строку передбаченої законом пільги у виді умовно-дострокового звільнення характеризувався задовільно та добре, однак допускав порушення режиму утримання, заохочень не мав, тобто його поведінка не була виключно сумлінною. Тільки після сплину зазначеного строку засуджений характеризується позитивно та отримав три заохочення.
Зазначене дає суду підстави вважати, що останні покращення у поведінці засудженого свідчать про те, що він стає на шлях виправлення, однак не доводять повного досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Слід також зауважити, що відповідно до довідки щодо виконання засудженим ОСОБА_5 норм виробітку та про заробіток за 2017 та 2018 роки, останній жодного разу не мав норми виробітку праці 100 %. Отже, засуджений не довів належним чином своє виправлення також і ставленням до праці.
Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення тяжких злочинів зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком. Однак, засуджений належних висновків не зробив та під час іспитового строку знову вчинив ряд умисних тяжких злочинів, за які на даний час відбуває покарання.
Зазначені обставини свідчать про кримінальну направленість дій та поведінки ОСОБА_5 .
Наведені обставини частково спростовують додану до подання характеристику на засудженого та свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 не довів того, що сумлінною поведінкою та чесним ставленням до праці і навчання довів своє виправлення, тому підстави для застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення на даний час відсутні.
З урахуванням викладеного, подання до задоволення не підлягає.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні подання начальника Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)», погодженого з головою спостережної комісії при Ізяславській районній державній адміністрації Хмельницькій області, про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1