Справа №585/2919/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/573/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 585/2919/17 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2018 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Київської області с. Коцюбинське, мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_11 просить скасувати вирок суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог КПК і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, оскільки в справі містяться дві робочі копії фонограми підготовчого судового засідання від 19.08.2017, які різняться за змістом.

За вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.03.2018 ОСОБА_9 визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 і ч.3 ст.190 КК, і йому призначене покарання: за ч.2 ст.185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.2 ст.190 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Відповідно до вироку суду, на початку травня 2017 р. ОСОБА_12 , будучи введеною в оману, передала ОСОБА_9 на придбання 25 мішків цукру 14000 грн., якими той не маючи на меті повертати вказані грошові кошти власниці та купувати за них цукор, розпорядився на власний розсуд.

В травні 2017 р. ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_12 про те, що нібито в м. Біла Церква Київської області можна придбати цукор по вигідній ціні, яка розповіла про дану пропозицію своєму знайомому ОСОБА_13 , а той в свою чергу ОСОБА_14 . На це останній, будучи введеним в оману, передав ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 2220 грн. на придбання 3 мішків цукру через ОСОБА_13 . ОСОБА_9 , не маючи на меті повертати вказані грошові кошти власнику та купувати за них цукор, розпорядився ними на власний розсуд.

03.06.2017 ОСОБА_12 передала свою іменну банківську кредитну картку «Приватбанку» та мобільний телефон, повідомивши пін-код картки, ОСОБА_9 , який здійснив телефонні дзвінки на гарячу лінію «Приватбанку» і в такий спосіб підняв кредитний ліміт до 4000 грн., після чого зняв з рахунку 3800 грн. За проведення даної операції також було знято комісію в сумі 152 грн. Зняті грошові кошти ОСОБА_9 не повернув ОСОБА_12 , а заволодів ними шляхом зловживання довірою і в подальшому розпорядився на власний розсуд.

08.06.2017 ОСОБА_9 , перебуваючи в господарстві ОСОБА_12 по АДРЕСА_2 , зайшов до приміщення сараю, де в мікрохвильовій печі знайшов косметичку жовтого кольору, з якої викрав належні ОСОБА_12 ювелірні вироби із золота та срібла і грошові кошти на загальну суму 12350 грн.

14.06.2017 ОСОБА_9 , за допомогою використання кредитної картки ПАТ КБ «Приватбанк» емітованої на ім`я ОСОБА_12 , яку остання добровільно передала ОСОБА_9 та знаючи пін-код до даної картки, здійснив оформлення послуги «Оплата частинами» по кредитній картці належній ОСОБА_12 на суму 6498 грн. за придбання у магазині «Техносток» по вул. Руденка, буд.15, в м. Ромни двох мобільних телефонів «Lenovo» вартістю 3100 грн. та «Huawei» вартістю 2 700 грн., внісши перший внесок у сумі 1083 грн., поповнивши вищевказану банківську карту на 1100 грн. Придбані мобільні телефони ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_12 не повернув, розпорядився ними на власний розсуд, заподіявши збитки потерпілій ОСОБА_12 на суму 5415 грн.

02.07.2017 близько 14-00 год. ОСОБА_9 , перебуваючи на території господарства ОСОБА_12 по АДРЕСА_2 викрав із двох сараїв металобрухт чорного металу вагою 106 кг та виробів з алюмінію 14 кг, заподіявши ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 629 грн.

02.07.2017 у обідній час ОСОБА_9 перебуваючи на території господарства ОСОБА_12 по АДРЕСА_2 викрав із приміщення сараю мікрохвильову піч «Rotex», заподіявши останній матеріальну шкоду на загальну суму 382,50 грн.

В першій декаді червня 2016 р. ОСОБА_9 , якому було відомо, про те що ОСОБА_15 не має бажання проходити строкову службу, повідомив останньому неправдиву інформацію, що нібито він домовився з адвокатом про те, щоб спрямувати в суд позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, яка була завдана ОСОБА_15 посадовими особами військкомату, і що за дану послугу необхідно сплатити грошові кошти адвокату в сумі 700 грн. На це останній, будучи введеним в оману, передав грошові кошти в сумі 500 грн., якими той не маючи на меті повертати вказані грошові кошти власнику, розпорядився на власний розсуд.

В останній декаді червня 2016 р. ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_15 та його матері ОСОБА_16 неправдиву інформацію, що нібито для вирішення питання з експертом щодо відповідності підпису в довідці про те, що ОСОБА_15 не має права залишати територію військкомату, і що необхідно в даному випадку сплатити грошові кошти вигаданому ОСОБА_9 адвокату в сумі 1200 грн. На це останні, будучи введеними в оману, погодилися і ОСОБА_15 передав грошові кошти ОСОБА_9 в сумі 3000 грн., який не маючи на меті повертати вказані грошові кошти власниці, розпорядився ними на власний розсуд.

В останній декаді червня 2016 р. ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_15 та ОСОБА_16 неправдиву інформацію, що нібито на ОСОБА_15 подали з військкомату позовну заяву до суду і що необхідно в даному випадку сплатити грошові кошти вигаданому ОСОБА_9 адвокату, який буде вирішувати дане питання в сумі 10000 грн. На це останні, будучи введеними в оману, передали належні ОСОБА_16 грошові кошти в сумі 8800 грн., які той не маючи на меті повертати вказані грошові кошти власникам, розпорядився на власний розсуд.

В першій декаді серпня 2016 р. ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_15 неправдиву інформацію, що нібито його можуть притягнути до кримінальної відповідальності за симулювання ним хвороби, щоб в такий спосіб уникнути призову до армії і що необхідно в даному випадку сплатити кошти адвокату в сумі 2000 грн. На це останній, будучи введеним в оману, погодився та передав грошові кошти в сумі 1800 грн., які той не маючи на меті повертати вказані грошові кошти власнику, розпорядився ними на власний розсуд.

В травні 2017 р. ОСОБА_9 розповів ОСОБА_12 неправдиву інформацію, що нібито в м. Біла Церква Київської області можна придбати цукор по вигідній ціні. На це остання, будучи введеною в оману, цього ж дня передала йому грошові кошти в сумі 6720 грн. на придбання 12 мішків цукру, якими той не маючи на меті повертати вказані грошові кошти власниці та купувати за них цукор, розпорядився на власний розсуд.

10.06.2017 ОСОБА_9 , перебуваючи в м. Біла Церква Київської області повідомив ОСОБА_12 неправдиву інформацію, що нібито придбаний ним цукор не відпускають з цукрового заводу працівники охорони, так як не виплачені грошові кошти за його вивіз і що необхідно сплатити їм 700 грн. На це остання, будучи введеною в оману, перевела на банківську картку належну ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 700 грн., якими той не маючи на меті повертати вказані грошові кошти власниці та вирішувати питання з приводу придбання за них цукор, розпорядився на власний розсуд.

07.07.2017 ОСОБА_9 , перебуваючи на території господарства ОСОБА_12 по АДРЕСА_2 викрав із сараю металобрухт чорного металу вагою 7 кг та виробів з алюмінію 7 кг, заподіявши ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 199,50 грн.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали змінену апеляційну скаргу обвинуваченого, доводи прокурора ОСОБА_17 про залишення вироку суду без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище змінена апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 і ч.2 ст.190 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі обвинуваченим не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про пом`якшення йому покарання, то вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності до вимог ст.ст.50 і 65 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, і при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З вироку вбачається, що призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме повне визнання вини, наявність малолітньої дитини, активне сприяння в розкритті злочину. Обтяжуючих покарання обставин судом першої інстанції встановлено не було.

Таким чином, визначивши ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з урахуванням положень ч.1 ст.70 КК, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував положення ст.ст.65, 66 і 69 КК, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

На переконання колегії суддів при визначенні виду і розміру кримінального покарання, крім вимог національного законодавства, суд першої інстанції також дотримався і принципу «nulla poena sine lege» (ніякого покарання без закону), який є одним із європейських стандартів кримінального судочинства і закріплений у ч.1 ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та полягає у тому, що «не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення», а також принципу «пропорційності», коли призначене обвинуваченому покарання є непропорційним втручанням держави у права людини (рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12).

Згідно прецедентної судової практики ЄСПЛ «тяжкість вчиненого злочину не повинна бути основним визначальним фактором щодо покарання, а щодо ув`язнення та його строків акценти треба зміщувати в бік досягнення ресоціалізації», тобто незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства. При цьому, «суворість покарання сама по собі також не є вирішальною. Характер та ступінь суворості покарання визначається з урахуванням максимально можливого покарання, передбаченого законом. Покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), а тому при призначенні покарання суд першої інстанції цілком вірно врахував не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Враховуючи тяжкість злочину, розмір предмету злочину, особу обвинуваченого та інші обставини кримінального провадження, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_9 , як про це поставлено питання у поданій апеляційній скарзі обвинуваченого.

Призначене ОСОБА_9 покарання відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчинених ним діянь, є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Що стосується доводів сторони захисту про істотне порушення вимог КПК через наявність у матеріалах кримінального провадження 2-х копій фонограм звукозапису підготовчого судового засідання від 19.08.2017, які різняться між собою за змістом, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції на 19.08.2017 було призначено та проведено два підготовчих судових засідання у двох кримінальних проваджень з двома різними обвинувальними актами у відношенні ОСОБА_9 .

Зокрема, 19.08.2017 спочатку було проведене підготовче засідання у першому кримінальному провадженні № 585/2919/17 відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 і ч.3 ст.185 КК (із 14:09:57 по 14:23:58), а потім після цього було проведене друге підготовче судове засідання у іншому кримінальному провадженні № 585/2995/17 відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст.190 і ч.3 ст.185 КК (із 14:24:18 по 14:33:42), під час якого ці два кримінальних проваджень були об`єднані ухвалою суду першої інстанції від 19.08.2017 в одне кримінальне провадження за № 585/2919/17 щодо обвинуваченого, про свідчать відповідні судові рішення. Об`єднане кримінальне провадження було призначене до судового розгляду на 29.08.2017 о 14:00 год. (т.1 а.к.п.22, 42).

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, а тому колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав як для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, так і для скасування вироку суду, як про це поставлено питання у зміненій апеляційній скарзі ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2018 року відносно ОСОБА_18 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4