11-сс/775/309/2018(м)

11-сс/775/309/2018(м)
Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
заявниці ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А:
Органами досудового слідства встановлено, що 09.06.2018 ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут наркотичних засобів, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , попередньо домовившись про продаж особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу з «оперативним покупцем» ОСОБА_12 , зустрівся у невстановленому слідством місці з ОСОБА_11 у якого незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, після чого зберігаючи при собі наркотичний засіб, на власному автомобілі «Audi A4», державний номер НОМЕР_1 , незаконно перевіз його у Лівобережний район м.Маріуполя до магазину «Лайм», який розташований у будинку №101 по вул.Азовстальська, де у вказаний день о 18 годині 11 хвилин, ОСОБА_10 , знаходячись у салоні власного автомобілю «Audi A4», державний номер НОМЕР_1 , припаркованого біля магазину «Лайм», розташованого за вищевказаною адресою, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , незаконно збув «оперативному покупцю» ОСОБА_12 два поліетиленових пакета з речовиною рослинного походження, масою 33,93г та 37,83г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого, в перерахунку на суху речовину склала 30,54г та 34,05г, за що ОСОБА_12 у свою чергу заплатив ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень, які ОСОБА_12 були вручені співробітниками поліції в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.
В цей же день, частину отриманих від ОСОБА_12 за вищевказаними обставинами коштів ОСОБА_10 передав ОСОБА_11 , тим самим розділивши між собою гроші отримані від збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.
Знаходячись у салоні власного автомобілю «Audi A4», державний номер НОМЕР_1 , припаркованого біля магазину «Лайм» за вказаною адресою, ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , незаконно повторно збув «оперативному покупцю» ОСОБА_12 три поліетиленових пакета з речовиною рослинного походження, масою 37,54г, 38,77г та 35,49г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого, в перерахунку на суху речовину склала 34,01г, 35,36г та 32,15г, за що ОСОБА_12 у свою чергу заплатив ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень, які ОСОБА_12 були вручені співробітниками поліції в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.
В цей же день, частину отриманих від ОСОБА_12 за вищевказаними обставинами коштів ОСОБА_10 передав ОСОБА_11 , тим самим розділивши між собою гроші отримані від збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.
Ухвалою слідчого судді від 15.08.18 р. клопотання слідчого було задоволено Накладений арешт на:
В апеляційній скарзі заявниця ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді про арешт майна скасувати, постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого в частині арешту квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ,, власницею якої вона є на підставі договору дарування від 13.08.18 року - відмовити. В цьому житлі вона постійно мешкає, іншого житла у власності вона не має. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що право приватної власності є непорушним, у судове засідання вона, як власниця майна не викликалася, слідчий виніс ухвалу про арешт майна за її відсутності, до кримінального правопорушення вчиненого її чоловіком ОСОБА_11 вона не причетна, не являється підозрюваною, обвинуваченою або третьою особою на яка несе відповідальність за шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням. Вважає, що ухвала суду винесена з порушенням вимог ст. 170 ч.2,4,5 КПК України, а також її конституційних прав на житло.
Не погоджується з висновками суду в частині того, що спірна квартира відповідає ознакам, передбаченим п.1-4 ст. 96-2 КК України, оскільки вони стосуються випадків спеціальної конфіскації, яка за ст. 307 ч.2 КК України не застосовується, тому вважає застосування судом положень ст. 170 ч.4 КПК України в такому випадку помилковим. Крім того, зазначає, що її чоловік ОСОБА_11 отримав цю квартиру, працюючи на МК «Азовсталь» у 1994 році та приватизував її у 2006 році, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наданих суду. Тому вважає, що вказана квартира не була придбана злочинним шляхом.
Вислухавши доповідача, заявницю ОСОБА_8 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу в частині скасування арешту на квартиру, прокурора, який заперечував проти апеляційних вимог, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно вимог ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове до скасування у встановленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном щодо якого існує сукупність підстав та розумних підозр вважати що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт може бути накладено на майно, яке, відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, в тому числі на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Приймаючи рішення за апеляційними вимогами заявниці ОСОБА_8 , колегія суддів виходить з того, що за матеріалами судового провадження вона є власницею квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 13.08.18 року.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду в частині того, що спірна квартира відповідає ознакам, передбаченим п.1-4 ст. 96-2 КК України, оскільки вони стосуються випадків спеціальної конфіскації, яка за ст. 307 ч.2 КК України не застосовується, тому застосування судом положень ст. 170 ч.4 КПК України при вирішенні питання про арешт майна вважає помилковим. Інших підстав для накладення арешту на квартиру ОСОБА_8 , передбачених ст. 170 ч.2 КПК України колегія суддів не вбачає.
Колегія суддів вважає, що у даному випадку ухвала слідчого судді згідно ст. 407 ч.2 КПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали
Керуючись ст.ст.404, 405,407, 422 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.
В іншій частині у клопотанні слідчого ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_9 відмовити.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді: