АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/695/2018 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1ст. 286 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2

Ухвала
Іменем України

22 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів судового

засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000872 за апеляційною скаргою представника ПрАТ «УПСК» ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року щодо обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богуславець Золотоніського району Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

представника ПрАТ «УПСК» ОСОБА_7 ,

В с т а н о в и л а :

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти орган про зміну місця проживання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 45409 гривень 19 копійок задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на користь потерпілої ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 44519 (сорок чотири тисячі п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 19 копійок.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення моральної шкоди в розмірі 4500 гривень задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на користь потерпілої ОСОБА_11 моральну шкоду в сумі 2225 (дві тисячі двісті двадцять п`ять) гривень 95 копійок.
В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_11 відмовлено.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь державивитрати на проведених автотехнічних експертиз.
Скасовано, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.09.2017 року арешт на автомобіль марки "Деу-Нексія", державний номерний знак НОМЕР_1 .
Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_8 17.08.2017 року приблизно о 07 годині 45 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки "Деу-Нексія", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався у другій смузі руху по проїздній частині Столичного шосе зі сторони вулиці Заболотного в місті Києві у напрямку селища міського типу Козин Обухівського району Київської області зі швидкістю, що перевищувала максимально допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги, а саме - 86-90 км/год., та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого неподалік від зупинки громадського транспорту "База відпочинку "Сокіл" на 28 кілометрі Столичного шосе та позначеного на проїздній частині дорожньою розміткою 1.14.2 та інформаційними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 "Пішохідний перехід", проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, а також не зменшив швидкість свого руху та не зупинився для того, щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_11 , яка в цей час переходила пішохідний перехід справа наліво відносно руху керованого ним транспортного засобу, чим порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 б), 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди остання отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження, а саме - закриту травму правої гомілки: внутрішньо-суглобовий уламковий перелом суглобової поверхні великогомілкової кістки та верхньої третини діафізів великогомілкової та малогомілкової кісток зі зміщенням уламків; закриту травму лівої гомілки: внутрішньо-суглобовий уламковий перелом суглобової поверхні великогомілкової кістки та верхньої третини діафізів великогомілкової та малогомілкової кісток зі зміщенням уламків.

В апеляційні скарзі представник ПрАТ «УПСК» ОСОБА_7 просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_11 до ПрАТ «УПСК» скасувати та ухвалити новий вирок, яким в задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 до ПрАТ «УПСК» відмовити в повному обсязі.
За доводами представника ПрАТ «УПСК» вирок суду першої інстанції в частині задоволення цивільного позову є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування судом норм матеріального права.
В обґрунтування свої вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано пункт 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 липня 2004 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», відповідно до якого не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. При виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.
Крім цього представник ПрАТ «УПСК» вказує на те, що ПрАТ «УПСК» не є завдавачем шкоди, а виступає як Страховик на підставі укладеного договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.Уклавши Поліс № АК/3783368, ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, і внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 (чи іншої особи, яка правомірно володіла цим транспортним засобом) відшкодовувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третьої особи, в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», проте вирішуючи цивільний позов та стягуючи кошти з ПрАТ «УПСК», суд не в повному обсязі врахував положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що, на думку апелянта, призвело до ухвалення незаконного рішення.
Апелянт стверджує, що відповідно до положення пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 липня 2004 р. № 13 « Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. При виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства». У даному випадку, правовідносини між цивільним позивачем і ПрАТ «УПСК» є цивільно-правовими і не випливають із обвинувачення, а тому, на думку апелянта, позов потерпілої - ОСОБА_11 в кримінальному провадженні може стосуватися лише обвинуваченого - ОСОБА_8 , а вимоги до ПрАТ «УПСК» можуть розглядатись лише поза межами кримінального провадження, тобто в порядку цивільного судочинства.
Представник ПрАТ «УПСК» вказує на те, що оскільки ПрАТ «УПСК» несе відповідальність перед потерпілою особою не на підставі загальних правил відшкодування шкоди (деліктної правової моделі), так як не є завдавачем шкоди, він не може бути відповідачем при вирішенні позову в порядку ст. 128 КПК України. На думку апелянта, такі позови повинні вирішуватись в порядку цивільного судочинства, а тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про стягнення коштів з ПрАТ «УПСК».
Апелянт зазначає, що ПрАТ «УПСК» не приймало рішення про виплату чи відмову у здійсненні страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_11 не було подано до страхової компанії документів, необхідних для прийняття вмотивованого рішення і матеріали судової справи теж не містять доказу подання позивачем такої заяви, що свідчить про порушення потерпілою законодавчо визначеного порядку для отримання страхового відшкодування.
Представник ПрАТ «УПСК» стверджує, що ОСОБА_11 не набула законного права на вимогу до ПрАТ «УПСК» про примусове, в судовому порядку, стягнення страхового відшкодування, оскільки нею не виконано умови щодо порядку отримання страхового відшкодування, визначеного Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: подання заяви про страхове відшкодування та документів, які зазначені у п. 35.1. ст. 35 Закону, а тому станом на дату звернення потерпілої особи ( ОСОБА_11 ) з цивільним позовом до суду, її право на отримання страхового відшкодування з боку ПрАТ «УПСК» не було порушене, а, отже, позов є передчасним.
Крім цього апелянт вказує на те, що згідно п. 24.1. ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначає, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я, проте вматеріалах справи відсутні документи медичного закладу, якими можуть бути обґрунтовані підстави для відшкодування таких витрат, у зв`язку з чим не можливо встановити чи відповідають лікарські засоби, придбані ОСОБА_11 , медичним рекомендаціям відповідного закладу охорони здоров`я.
Представник ПрАТ «УПСК» стверджує, що суд першої інстанції залишив поза увагою положення п. 24.1. п. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та прийшов до передчасного рішення, задовольняючи позовні вимоги до ПрАТ «УПСК».
Апелянт стверджу, що при прийнятті рішення суд першої інстанції проігнорував положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - спеціального нормативно- правового акту, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та регламентує чіткий порядок отримання страхового відшкодування, не досліджено факт того, що потерпілий в порушення вимог цього Закону не звертався до ПрАТ «УПСК» для отримання страхового відшкодування; недостатньо досліджено й сам розмір заподіяної шкоди, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Обвинувачений ОСОБА_8 , та потерпіла ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленими про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися. При цьому, обвинувачений надіслав суду заяву, в якій просив проводити апеляційний розгляд у його відсутність. Будь - яких заяв потерпіла суду не направляла. Заслухавши думку учасників провадження, та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів не вбачала перешкод для проведення апеляційного розгляду у відсутність обвинуваченого та потерпілої.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПрАТ "УПСК", яка підтримала апеляційні вимоги частково, зокрема, за наведеними у апеляційній скарзі доводами, представник в дебатах просила вирок суду скасувати в частині вирішення цивільного позову, і в цій частині призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, заслухавши позицію прокурора та представника потерпілої, які вважали, що апеляційна скарга є безпідставною, а тому просили відмовити в її задоволенні, залишивши вирок суду без змін, провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.
Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, підтверджуються наявними у ньому доказами в їх сукупності, і ніким з учасників провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.
За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України є вірною.

Покарання ОСОБА_8 також призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, і питання про правильність його призначення ніким з учасників провадження не скаржувалась.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція, перевіряючи вирок лише в частині розв'язання цивільного позову,звертає увагу на наступне.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілою ОСОБА_11 на підставі того, що згідно полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3783368, цивільно - правова відповідальність ОСОБА_12 застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно страхова компанія», був заявлений цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди (т.1 а.с.34-37), де відповідачем зазначено саме Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно страхова компанія».
Проте, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання по вказаному цивільному позову, дійшов передчасного висновку про його задоволення в межах кримінального провадження, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та /або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до роз`яснень п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» та п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 02.07.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» вбачається, що не підлягають розгляду у кримінальній справі позови за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, що не випливає з пред`явленого обвинувачення, яким передбачено порядок звернення з вимогами про відшкодування шкоди і на умовах такого відшкодування.

Оскільки з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що обов`язок про відшкодування заподіяної шкоди страховиком випливає не з обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_8 , а з договірних зобов`язань про відшкодування шкоди, які визначаються спеціальним законом, зокрема, Законом « Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р., яким передбачено порядок звернення з вимогами про відшкодування шкоди і умови такого відшкодування, однією з яких є надання потерпілою стороною обвинувального вироку суду, що набув законної чинності відносно особи, цивільна відповідальність якої застрахована за договором страхування.

Таким чином, приймаючи рішення про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно страхова компанія» грошових коштів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_11 , суд першої інстанції припустився помилки, оскільки він не вправі був розв`язувати у кримінальному провадженні цивільно - правовий спір з особою, не причетною до самої події злочину, і яка несе цивільну відповідальність за дії ОСОБА_8 не в силу Закону, а в силу договірних відносин.
Розгляд такого цивільного позову в межах кримінального провадження виходить за межі завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України.

Окрім того, заслуговують на увагу доводи представника Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно страхова компанія», зазначені в апеляційній скарзі про те, що при вирішенні питання щодо необхідності відшкодування вказаним товариством шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілої, суд першої інстанції не з`ясував, чи подавала потерпіла, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» заяву про страхове відшкодування до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно страхова компанія», тобто можливості з`ясування умов та підстав для виплати страхового відшкодування потерпілій після надання нею визначених у ст. 35 Закону документів про ДТП, які згідно пояснень представника потерпілої до цього часу не подані.
Скасовуючи вирок Голосіївського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 , колегія суддів вважає, що в цій частині необхідно призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, оскільки саме призначення нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства забезпечить право потерпілої на повний, всебічний та неупереджений розгляд її цивільного позову.

Відтак, апеляційна скарга представника ПрАТ «УПСК» ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково, адже, в апеляційній скарзі ставилось питання про скасування вироку в частині вирішення цивільного позову та відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПрАТ «УПСК» ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року,щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України в частині вирішення цивільного позову - скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції провадження за позовом ОСОБА_11 до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно - страхова компанія" про стягнення матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4