Номер провадження: 11-сс/785/1425/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
представника АТ «Східно-український банк «Грант»: ОСОБА_7 ,

потерпілої: ОСОБА_8 ,
представника потерпілої: ОСОБА_9 ,
розглянувши апеляційну скаргу голови правління АТ «Східно-український банк «Грант» ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.08.2018 року про накладення арешту на майно,-

встановив

Оскарженою ухвалою в рамках кримінального провадження №0004616 від 24.06.2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, було задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_12 про накладення арешту на майно, а саме на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною державним реєстраторам будь-яких органів, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вносити будь-які відомості та/або зміни з будь-яких питань до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно вищевказаного об`єкту нерухомості.

З ухвали слідчого судді вбачається, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.09.2013 року у цивільній справі за позовом ПАТ "БАНК "Грант" до ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ПП «Ажио-Плюс» перед ПАТ«Східно-український банк «Грант» за кредитним договором № 06-отд-21 від 19.08.2010 року було звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 25.08.2010 року, а саме на житловий будинок з господарчими будівлями та на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , який належав іпотекодавцю ОСОБА_15 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначене рішення набрало законної сили 30.10.2013 року.

Однак, ПАТ «Східно-український банк «Грант» пропустив встановлений законом строк для пред`явлення виконавчих листів до виконавчої служби, тому вимушений був звернутись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, яку ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.08.2015 року було задоволено, однак ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.11.2015 року ухвалу Овідіопольського р/с Одеської області від 10.08.2015 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Східно-український Банк «Грант» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В подальшому, ПАТ «Східно-український Банк «Грант» подав касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Одеської області від 10.11.2015 року, однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.12.2015 року було відмовлено у відкритті провадження.

Незважаючи на втрачене за законом право пред`явлення виконавчих листів до виконавчої служби, 11.12.2015 року ПАТ «Східно-український банк «Грант» подав до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України зазначені виконавчі листи, з нібито підробленими записами на підтвердження переривання строку пред`явлення, з метою незаконного безпідставного заволодіння будинком та земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі зазначених обставин, за заявою ОСОБА_8 24.06.2016 року були внесені до ЄРДР відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України посадовими особами ПАТ «Східно-український банк Грант».

В подальшому, 31.03.2017 року ОСОБА_8 звернулась до Приморського р/с м. Одеси із клопотанням про накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , яке було ухвалою слідчого судді Приморського р/с м. Одеси від 03.04.2017 року задоволено та накладено арешт на вищезазначене нерухоме майно із забороною його відчуження.

Однак, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.08.2018 року вищевказана ухвала слідчого судді Приморського р/с м. Одеси від 03.04.2017 року була скасована та постановлена нова ухвала, якою клопотання цивільного позивача ОСОБА_8 про накладення арешту на зазначений житловий будинок та земельну ділянку було повернуто останній для усунення недоліків клопотання протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

Водночас, 15.08.2018 року слідчий СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 за погодженням із прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси із клопотанням про накладення арешту на майно, зокрема, на житловий будинок та земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , в якому просив накласти арешт на зазначене майно із забороною державним реєстраторам будь-яких органів, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вносити будь-які відомості та/або зміни з будь-яких питань до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно вищевказаного об`єкту нерухомості.

Обгрунтовуючи задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вказане вище майно, слідчий суддя зазначив, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення, має суттєве значення для проведення подальшого досудового розслідування по вищевказаному кримінальному провадженні, а незастосування арешту може призвести до знищення, втрати або пошкодження даного майна та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На вказану ухвалу слідчого судді голова правління АТ «Східно-український банк «ГРАНТ» ОСОБА_10 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу незаконною, з огляду на те, що:

- висновки слідчого судді про обставини розгляду заяви банку про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є хибними, оскільки в судовому засіданні при розгляді зазначеної заяви оригінали виконавчих листів №509/2261/13-ц не досліджувались та до заяви були долучені їх копії;

- слідчим суддею не було враховано того, що зазначені вище житловий будинок та земельна ділянка не відповідає жодному критерію, передбаченому ч. 1 ст. 170 КПК України; вказане майно речовим доказом в даному кримінальному провадженні не визнавалось, а підозра у вчиненні кримінального правопорушення нікому не пред`являлась;

- оскаржувана ухвала унеможливлює виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.09.2013 року;

- слідчим суддею не було враховано того, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.08.2018 року був скасований арешт, накладений ухвалою Приморського р/с м. Одеси від 03.04.2017 року.

Посилаючись на вищевикладене, голова правління АТ «Східно-український банк «Грант» просить скасувати ухвалу слідчого судді, скасувати арешт, накладений на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Совіньйон», вул. Паркова 2, та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане нерухоме майно.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_8 зазначила, що:

- ухвалою слідчого судді не було вирішено питання про права та обов`язки АТ ««Східно-український банк «Грант», останній є ані власником, ані володільцем арештованого майна, тому не може розраховувати на розгляд своєї апеляційної скарги;

- за рішенням Овідіопольського р/с Одеської області від 05.09.2018 року, на яке посилається банк в своїй апеляційній скарзі, банк не набув право розпорядження предметами іпотеки, а набув лише право на задоволення своїх вимог за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна з прилюдних торгів органом виконавчої служби;

- в своїй апеляційній скарзі банк свідомо замовчує факт існування численних судових рішень.

Посилаючись на викладене, потерпіла ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника АТ «Східно-український банк «Грант», який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; прокурора, потерпілу та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг, але положення ч. 2 ст. 404 КПК України дають можливість апеляційному суду вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону…

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Частина 2 статті 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про арешт майна (а.с. 1-6), в порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, останній в своєму клопотанні не зазначив відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також в матеріалах провадження відсутні будь-які докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Зі змісту клопотання взагалі не зрозуміло, в чому саме полягає кримінальне правопорушення, відомості про яке були внесені в ЄРДР 24.06.2016 року за заявою ОСОБА_8 , слідчий обмежився лиже загальним викладом фактичних обставин без обґрунтування того, яким чином зазначене вище нерухоме майно стосується вчиненого кримінального правопорушення.

Разом з тим, до клопотання про арешт майна була долучена постанова слідчого від 24.03.2017 року (а.с. 23) про залучення представника цивільного позивача, в резолютивній частині якої слідчий постановив рішення про визнання ОСОБА_16 цивільним позивачем, що вказує на неналежність зазначеної постави, оскільки викладені у ній дані є суперечливими та незрозумілими.
Більш того зазначену постанову слідчого неможливо прийняти судом на підтвердження факту визнання ОСОБА_8 цивільним позивачем у даному кримінальному провадженні, оскільки вона не завірена належним чином відповідальною посадовою особою, яка її склала.
Водночас, додані ОСОБА_8 до заперечень на апеляційну скарги матеріали, містять постанову іншого слідчого, а саме слідчого ОСОБА_17 від 16.03.2018 року, якою ОСОБА_8 визнана цивільним позивачем у справі. При цьому зазначена постанова не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки не містить жодних даних, які були встановлені органом досудового розслідування та які вказували на підстави для визнання останньої цивільним позивачем.
Окрім цього, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_8 надала копії документів, зокрема, копію висновку експерта №17-363/17-639 від 03.03.2017 року, який може мати важливе значення для встановлення істини в даному кримінальному провадженні, який не завірений належним чином.
При цьому зазначений висновок, на який посилається слідчий у клопотанні на підтвердження даних вчинення кримінального правопорушення, не був долучений слідчим до клопотання про накладення арешту на майно.
Фактично, слідчим було долучено до клопотання в судовому засіданні суду першої інстанції тільки документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, зокрема, три примірники свідоцтв про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 (а.с. 48, 52 та 56 відповідно), а також витяги із Державного реєстру обтяжень нерухомого майна про перебування зазначеного житлового будинку із господарськими спорудами в іпотеці (іпотекодержатель: ПАТ «Східно-український банк «Грант») (а.с. 47).
Водночас, надані слідчим на обгрунтування клопотання інші копії документів, неможливо прийняти як належні та достовірні, оскільки вони не завірені належним чином.

Встановлені апеляційним судом обставини вказують на невідповідність клопотання слідчого вимогам ч. 2 ст.171 КПК України.

Частина 3 статті 172 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя районного суду при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

Більш того, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді (а.с. 68-69), розглядаючи клопотання, слідчий суддя районного суду при накладенні арешту на майно фактично обмежився лише зазначенням в оскаржуваній ухвалі того, що вказане нерухоме майно є предметом кримінального правопорушення та має суттєве значення для проведення подальшого досудового розслідування, не вказавши при цьому даних на обґрунтування такого висновку.

При цьому, в мотивувальній частині ухвали (а.с. 69, абз. 2) слідчий суддя посилається на те, що власники майна в судове засіданні не викликалися у зв`язку із заявленим клопотанням, однак зазначений висновок суду не відповідає фактичним обставинам провадження, оскільки жодного клопотання про проведення судового розгляду без участі власників майна чи іпотекодержателя - АТ «Східно-українського банку «Грант», відповідно до матеріалів справи, від слідчого та прокурора не надходило, а також саме клопотання про арешт майна такої вимоги не містить.
Таким чином, зазначені дії слідчого судді призвели до порушення прав власників майна, а також іпотекодержателя, на прийняття участі в розгляді клопотання, яке стосується обмеження прав та обов`язків таких осіб.

Посилання потерпілої ОСОБА_8 на те, що АТ «Східно-український банк «Грант» не може розраховувати на розгляд своєї апеляційної скарги апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до п. 9-1 ч. 1 ст. 393 КПК України, апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.09.2013 року було звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме на будинок та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 . Зазначене рішення було прийнято за позовом ПАТ «Східно-український банк «Грант», а тому банк є іпотекодержателем - особою, яка фактично була наділена правом розпорядження зазначеним майном у порядку, передбаченому законом, а тому, як наслідок, в даному кримінальному провадженні є заінтересованою особою та має право оскарження ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, яке знаходиться в іпотеці.

На додаток, згідно із п. 3 абз. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Відповідно до матеріалів провадження, дані про вчинення зазначеного злочину були внесені до ЄРДР за заявою гр. ОСОБА_8 24.06.2016 року (а.с. 7).
Враховуючи повідомленні прокурором в судовому засіданні апеляційного суду обставини про те, що на даний момент особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, не встановлені, жодній особі не було повідомлено про підозру, не зважаючи на те, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР пройшло більше двох років, колегія суддів вважає за можливе повідомити прокурора Одеської області про неналежне проведення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження із порушенням розумних строків з метою притягнення винних осіб до передбаченої законом відповідальності та організації в подальшому проведення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження в рамках та на підставі положень кримінального процесуального закону.

Таким чином, враховуючи викладені вище порушення, допущені слідчим при складенні клопотання про накладення арешту на майно та слідчим суддею при його розгляді, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали слідчого судді та постановлення апеляційним судом нової ухвали про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, пов`язаних із невідповідністю клопотання вимогам ст. 171 КПК України.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області -

постановив

Апеляційну скаргу голови правління АТ «Східно-Український банк ГРАНТ» ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.08.2018 року, якою у рамках кримінального провадження №0004616 від 24.06.2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, було задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_12 про накладення арешту на майно, а саме на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 повернути прокурору для усунення недоліків клопотання протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

Повідомити прокурора Одеської області про незадовільний стан досудового розслідування кримінального провадження №0004616 від 24.06.2016 року та недотримання розумних строків досудового розслідування.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4