У Х В А Л А
про вирішення питання щодо доцільності продовження терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою

17.07.2018 р. м. Жмеринка

Головуючий Суду присяжних при
Жмеринському міськрайонному суді
Вінницької області суддя ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції зі Слідчим ізолятором № 1 м.Вінниці клопотання прокурорів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про продовження терміну дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, -

у с т а н о в и в :

Термін дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою закінчується, згідно з ухвалою головуючого Суду присяжних при Жмеринському міськрайонному суді від 21 травня 2018 року, 19 липня 2018 року.
Прокурори у судовому засіданні просять продовжити термін дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки ризики, які були заявлені при обранні цього запобіжного заходу та продовження його дії, продовжують існувати і не зникли.
Захисник просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора, так як прокурор не довів існування на сьогоднішній час ризиків, заявлених при обранні запобіжного заходу його підзахисному.
Обвинувачений не заперечує щодо продовження йому терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Заслухавши клопотання та думки учасників процесу, приходжу до такого.
Згідно з частиною третьою статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
Відповідно до пункту 3 статті 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Однак, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченому терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховую, що така доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Водночас виходжу з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених статтею 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Тому приходжу до висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, і запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню.
Відповідно до частини першої статті 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно з вимогами частини четвертої статті 196 КПК України, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
Керуючись статтями 177, 183, 196, 197, 331 КПК України,

у х в а л и в :

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за частиною другою статті 185, частиною першою статті 115, пунктами 9, 13 частини другої статті 115 КК України, продовжити на 60 днів - з 17 липня 2018 року по 14 вересня 2018 включно.
Ухвала не може бути оскаржена.

Головуючий ОСОБА_8