Єдиний унікальний номер 243/1770/18
Номер провадження 11-кп/775/733/2018

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018р. колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну заступника прокурора Донецької області ОСОБА_5 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04.05.2018р., яким обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Краматорськ Донецької області, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає АДРЕСА_2

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289 КК України та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць без конфіскації майна,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04.05.2018р. обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць без конфіскації майна.

На зазначений вирок прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він:

- вважає вирок суду незаконним, через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, яка могла вплинути на правильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначення міри покарання, а саме суд першої інстанції необґрунтовано зазначив у мотивувальній частині вироку, що заволодіння транспортним засобом обвинуваченим скоєно з корисливих мотивів, що дає підстави для застосування передбаченої у санкції ч.2 ст. 289 КК України конфіскації майна за вчинення злочину з корисливих мотивів, яку судом не застосовано;

- прохає вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04.05.2018р. змінити, виключити з мотивувальної частини вироку з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним за ч.2 ст. 289 КК України корисливий мотив заволодіння ОСОБА_6 транспортним засобом, в іншій частині вирок залишити без змін.

Про дату, час та місце апеляційного розгляду учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, проте обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 до судового засідання не з`явились. Враховуючи те, що захисник ОСОБА_8 надав письмову заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, проти задоволення даної скарги прокурора не заперечував, в матеріалах кримінального провадження міститься розписка обвинуваченого ОСОБА_6 про отримання ухвали апеляційного суду Донецької області від 18.06.2018р., в якій було зазначено дату, час та місце апеляційного розгляду, а також той факт, що відсутні підстави для обов`язкової участі обвинуваченого при розгляді апеляційної скарги, його захисника, колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який прохав задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі, змінити вирок суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений 30.01.2018 р. приблизно о 18-00 год. обвинувачений, будучи особою раніше судимою, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, знаходився біля магазину «Продукти», розташованому в с.Привілля вул. Центральна, Слов`янського району Донецької області побачив раніше не знайомого ОСОБА_9 , з яким познайомився та почав проводити дозвілля, розпивати спиртні напої. Під час розпиття потерпілий ОСОБА_9 дістав з кишені куртки одягненої на ньому свій мобільний телефон марки «Леново» та включив музику. Через деякий час між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 зав`язався словесний конфлікт, в ході якого у обвинуваченого раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, яке належить потерпілому, а сааме мобільного телефону марки «Леново». Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений 30.01.2018 р. приблизно о 18-20 год. підійшовши ближче до потерпілого діючи умисно, повторно, розуміючи протиправний характер своїх дій, з метою відкритого викрадення чужого майна, застосовуючи фізичну силу, яка не є небезпечною для життя та здоров`я потерпілого, різким рухом руки вихватив з рук потерпілого мобільний телефон марки «Леново» А 6020 в корпусі чорного кольору, імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 вартістю 1500,00 грн., після чого штовхнув потерпілого рукою в тулуб, від чого останній впав на землю та не міг чинити опір, а обвинувачений з викраденим пішов по вул..Центральна с. Привілля Слов`янського району Донецької області, на крик потерпілого припинити свої умисні протиправні дії не відреагував, тобто з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 1500,00 грн.

Крім того, 30.01.2018р., приблизно о 20-00 год. обвинувачений на законних підставах, з дозволу ОСОБА_10 знаходився у приміщенні буд. АДРЕСА_3 , побачив на підлозі у спальній кімнаті бензинову пилу марки «Кедр». В цей час у обвинуваченого раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаної пили. Реалізуючи свій протиправний умисел, 30.01.2018 р. приблизно о 20-10 год. обвинувачений дочекавшись, коли у спальній кімнаті буд. АДРЕСА_3 , нікого не буде та навколо немає сторонніх осіб, які могли б запобігти доведенню його злочинного умислу до кінця, його дії ніким не помічені, розуміючи протиправний характер своїх дій, умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_10 , а саме бензинову пилу марки «Кедр» вартістю 750,00 грн., після чого з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями обвинувачений спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 на суму 750,00 грн.

Крім того, обвинувачений 17.03.2018р., точний час в ході досудового слідства встановити не виявилось можливим, підійшов до будівлі гаражу, розташованому в АДРЕСА_4 , який не перебуває у володінні обвинуваченого, де у приміщенні вказаного гаражу побачив автомобіль (легковий фаетон) марки ЛУАЗ моделі 969, 1988 року випуску, в кузові зеленого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 18 920,00 грн., який перебуває у власності ОСОБА_11 . В цей час, на цьому ж місці у обвинуваченого виник злочинний умисел на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, з метою його тимчасового використання, повторно. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений 17.03.2018р. близько о 18-25 год., діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, проник до приміщення вказаного вище гаражу, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, підійшов до автомобіля (легкового фаетону) марки ЛУАЗ моделі 969, 1988 року випуску, в кузові зеленого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , розуміючи протиправний характер своїх дій та те, що посягає на транспортний засіб, який йому не належить та на який він не має жодного права, руками відкрив передні водійські двері вказаного транспортного засобу, сів за кермо, за допомогою ключа, який перебував у замку запалювання, привів в дію двигун та почав рух на ньому з приміщення гаражу. Таким чином, дії обвинуваченого виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене з проникненням у приміщення, повторно.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання за ч.2 ст.289 КК України та остаточного покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України, у виді позбавлення волі без конфіскації майна необґрунтовано зазначив у мотивувальній частині вироку, що заволодіння транспортним засобом обвинуваченим скоєно з корисливих мотивів, оскільки останній скоїв злочин не з корисливих мотивів та не мав на меті отримання прибутку, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України відносно загальних засад призначення цього покарання у відповідності до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.

Санкцією ст. 289 ч.2 КК України передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, а також можливість застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Як видно з матеріалів кримінального провадження та мотивувальної частини вироку заволодіння автомобілем ЛУАЗ НОМЕР_3 скоєно обвинуваченим з метою його тимчасового використання за особистими потребами у пересуванні до сусіднього села, без наявності будь-якого корисливого мотиву. Проте у формулюванні обвинувачення є вказівка на корисливий мотив при вчиненні обвинуваченим заволодіння вказаним транспортним засобом.

Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, встановивши зазначені фактичні обставини, необґрунтовано зазначив у мотивувальній частині вироку, що заволодіння транспортним засобом обвинуваченим скоєно з корисливих мотивів, що дає підстави для застосування передбаченої санкцією ч.2 ст. 289 КК України конфіскації майна за вчинення злочину з корисливих мотивів, яку судом застосовано не було, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідно до ст. ст. 409, 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

Тому доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд необґрунтовано зазначив у мотивувальній частині вироку, що заволодіння транспортним засобом обвинуваченим скоєно з корисливих мотивів, є слушними та підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції в цій частині зміні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 418 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_5 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04.05.2018р., яким обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289 КК України та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць без конфіскації майна, задовольнити.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04.05.2018р., яким обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289 КК України та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць без конфіскації майна, змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним за ч.2 ст. 289 КК України корисливий мотив заволодіння ОСОБА_6 транспортним засобом.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: