В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2011 року за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі; звільнений умовно-достроково на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2018 року на не відбуту частину покарання - 2 роки 10 місяців 9 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 на початку вересня 2018 року перебуваючи поблизу озера Райдужного, в м. Києві, в Дніпровському районі у незнайомого чоловіка придбав за грошові кошти в сумі 300 гривень предмет схожий на гранату.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання вибухової речовини та боєприпасів, ОСОБА_4 поклав предмет схожий на гранату до кишені, тим самим вчинив її незаконне придбання та зберігання без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 попрямував до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому зберігав предмет схожий на гранату з запалом до неї.

В подальшому, 11 вересня 2018 року близько 02 год. 30 хв. за адресою: м. Київ. вул. Стальського, 12, ОСОБА_4 був затриманий працівниками патрульної поліції за підозрою у зберіганні вилучених з вільного обігу речовин та під час проведення особистого обшуку у останнього було виявлено та вилучено предмет схожий на гранату з запалом до неї, що згідно з висновком експерта № 14-289 від 17 вересня 2018 року є:

- Наданий на дослідження предмет являється корпусом наступальної ручної осколкової гранати РГД-5 (об`єкт №1).

Наданий на дослідження предмет являється уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ - 2.

- Наданий на дослідження дистанційної дії типу УЗРГМ - 2 (об`єкт №2) є вибуховим пристроєм військового призначення і відноситься до бойових припасів.

- Надані на дослідження гранати РГД -5 та уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ - 2 виготовлені промисловим способом.

- При поєднанні в єдину конструкцію наданого на дослідження корпусу гранати РГД -5 (об`єкт №1) з наданим на дослідження уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ - 2 (об`єктом №2), що передбачено їх конструктивними особливостями, вони будуть представляти собою споряджену наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, дав покази, підтвердив вищевикладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно у раніше незнайомого чоловіка придбав бойові припаси, а саме гранату РГД -5, яку став зберігати без передбаченого законом дозволу. В подальшому 11 вересня 2018 року близько 02 год. 30 хв. за адресою: м. Київ. вул. Стальського, 12, зберігаючи вказані бойові припаси, а саме гранату РГД-5, був затриманий працівниками поліції, які виявили та вилучили її.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, стан здоров`я, спосіб життя (не працює, не одружений); позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 263 КК України у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Також, враховуючи те, що 13 червня 2018 року згідно ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2018року ОСОБА_4 був звільнений з місць відбуття покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2011 року, умовно-достроково на 2 роки 10 місяців 9 днів, а 11 вересня 2018 вчинив новий злочин, суд вважає, що при призначенні покарання необхідно застосувати положення ст. 71 КК України.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування його ст. 69, чи норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання визначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2011 року з покаранням за даним вироком остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відраховувати з моменту затримання, а саме з 10 вересня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у сумі 1144 гривень (висновок № 14-289 від 17 вересня 2018 року).

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: об`єкт №1, об`єкт №2, що в поєднанні становлять наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яка зберігається в камері схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП в м. Києві знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя