У Х В А Л А

29 жовтня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000758 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Піщанка Красноградського району Харківської області, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, не працює, розлучений, не має зареєстрованого місця проживання, фактично проживав в АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) вироком Красноградського районного суду Харківської області від 03.08.2012 за частиною 1 статті 164 Кримінального кодексу України до громадських робіт строком на 100 годин; 2) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 06.06.2014 за частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України, із застосуванням статті 71 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців 10 днів,

у злочині, передбаченому частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в :

Згідно обвинувального акта №0000758 від 28.08.2017 ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у інше сховище за наступних обставин: 04 серпня 2017 року близько 21:00 години в с. Таранівка Зміївського району Харківської області у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у сховище за адресою: АДРЕСА_2 . Того ж числа, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_4 переконавшись, що його дії ніким не будуть помічені, проник на територію подвір`я вказаного домоволодіння, яке є сховищем, звідки таємно викрав належну ОСОБА_6 чавунну ванну, вартістю 332 грн 10 к., чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Кримінальне провадження надійшло до суду 31.08.2017.

Ухвалою судді Зміївського районного суду від 04.09.2017 призначено підготовче засідання на 21.09.2017.

21.09.2017 підготовче засідання відкладено до 23.10.2017 через неявку обвинуваченого ОСОБА_4

23.10.2017 підготовче засідання відкладено до 23.11.2017, та до обвинуваченого застосовано привід.

23.11.2017, 17.01.2018 ухвалою суду двічі повторно застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 привід на підготовче судове засідання.

26.01.2018 закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта на 07.02.2018.

07.02.2018 у зв`язку з викликом потерпілої та свідків для допиту в судовому засіданні відкладено розгляд кримінального провадження на 12.03.2018.

12.03.2018 оголошено перерву до 02.04.2018 для виклику свідків, які не з`явилися до суду.

02.04.2018, 24.05.2018, 04.07.2018 відкладався судовий розгляд кримінального провадження, до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано привід через неявку до суду без поважних причин, накладено грошове стягнення, а також застосовано привід до свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

29.08.2018 ухвалою суду відкладено судовий розгляд кримінального провадження через неявку обвинуваченого ОСОБА_4 , до якого повторно застосовано привід. Ухвала про привід залишилася не виконаною.

05.10.2018 до свідка ОСОБА_7 застосовано привід, судовий розгляд кримінального провадження відкладено на 11.10.2018.

11.10.2018 обвинувачений ОСОБА_4 повторно не з`явився до суду без поважних причин, у зв`язку з чим прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 у виді тримання під вартою і надання дозволу на його затримання з метою приводу в судове засідання для забезпечення розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Ухвалою Зміївського районного суду від 11 жовтня 2018 року надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

29.10.2018 до суду був доставлений обвинувачений ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово на судові засідання не з`являвся без повідомлення причин, що вказує на затягування судового розгляду кримінального провадження, внаслідок чого виникла необхідність у обранні міри запобіжного заходу стосовно нього у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 необхідно обрати у виді тримання під вартою з урахуванням вимог статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: вагомих доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, відсутність міцних соціальних зв`язків, що підтверджується відсутністю інформації про місце його перебування, що, в сукупності, свідчить про неможливість застосування до нього більш м`яких видів запобіжних заходів.

Захисник ОСОБА_5 під час судового розгляду заперечувала проти клопотання мотивуючи наявністю у обвинуваченого поважної причини неприбуття до суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання заперечував, повідомив, що 11.10.2018 року не прибув на судове засідання через хворобу жінки, з якою він проживає без реєстрації шлюбу. Зобов`язався в подальшому виконувати обов`язок прибуття до суду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного:

Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною 1, пунктом 5 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який найсуворіше покарання передбачене у виді позбавлення волі до шести років.

Суворість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у даному злочині, в сукупності відомостями щодо його неодноразового нез`явлення на судові засідання без повідомлення причин та ненадання в подальшому підтвердження поважності причин нез`явлення, відсутності місця роботи, міцних соціальних зв`язків у місті проживання, відсутність зареєстрованого місця проживання та зміну фактичного місця проживання під час судового провадження без повідомлення нової адреси проживання свідчать про високий ризик ухилення обвинуваченого від суду.

А обвинувачення у новому злочині, в сукупності з відомостями щодо судимостей у 2012 та 2014 роках за злочини, передбачені частиною 1 статті 164, частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України, свідчать про існування ризиків вчинення нових кримінальних правопорушень.

Отже, у кримінальному провадженні є достатньо відомостей, які вказують на наявність ризиків, зазначених у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Оцінивши обставини визначені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим вказаного злочину; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і на які вказується у клопотанні; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

За таких обставин, клопотання про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою є обґрунтованим і підлягає задоволенню незважаючи на виключний характер цього запобіжного заходу.

Відповідно до частини 3 статті 183, пункту 2 частини 5 статті 182 Кримінального процесуального кодексу України належить визначити розмір застави - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 92050 грн 00 к., який є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, та у разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 182-184, 186, 193, 194, 196, 197, 331, 350 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 .

2. Застосувати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор".

3. Взяти під варту обвинуваченого ОСОБА_4 із зали суду та строк тримання під вартою встановити з 29 жовтня 2018 року по 27 грудня 2018 року.

4. Визначити розмір застави - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 92050 (дев`яносто дві тисячі п`ятдесят) грн 00 к.

5. У разі внесення застави звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з під варти та покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися із с. Таранівка Зміївського району Харківської області без дозволу прокурора чи суду; повідомляти прокурора чи суд про своє фактичне місце проживання та засоби зв`язку; прибувати за викликом до прокурора чи суду.

6. У разі невиконання обов`язків ОСОБА_4 застава звертається в дохід Державного бюджету України та може бути застосовано інший запобіжний захід.

7. Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1