В И Р О К
Іменем України
24.09.2018 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участі: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000145 від 27.10.2017 року, по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Краснянка Тиврівського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, паспорт серії НОМЕР_1 , раніше судимого вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 13.04.2011 року за ч.3 ст.185, ст.75 КК України на три роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на один рік; вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 06.12.2016 року за ч.2 ст.185, ст.75 КК України на два роки п`ять місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на один рік шість місяців,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , раніше судимого вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 27.06.2012 року за ч.1 ст.185, ст.75 КК України на два роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на один рік; вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17.09.2012 року за ч.1 ст.309, ч.1 ст.316, ст.70, 75 КК України на один рік десять місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на один рік десять місяців; вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12.04.2013 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ст.70, 71 КК України на три роки позбавлення волі; вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 12.04.2016 року за ч.2 ст.185 КК України на чотири місяці арешту; вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 27.10.2017 року за ч.2 ст.185 КК України на шість місяців арешту; вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 13.02.2018 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України на два роки три місяці позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
УСТАНОВИВ :
Близько 22 години 30 хвилин 16.12.2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , заздалегідь домовившись про вчинення крадіжки, перебуваючи на території приватного будинковолодіння, що розташоване по АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_8 , з метою заволодіння чужим майном, впевнились, що у приміщенні нікого немає, після чого, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів проникли всередину підсобного приміщення, звідки вчинили крадіжку коробки передач від мотоцикла "МТ-10" вартістю 400 грн. та заднього мосту від мотоцикла "МТ-10" вартістю 250 грн., молотка із дерев`яною ручкою та напилка для заточування ланцюгів. Далі із викраденим майном ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та згодом розпорядилися ним на власний розсуд, чим заподіяли майнової шкоди потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 650 грн.
Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше примішення, за попередньою змовою групою осіб, вчинена повторно.
Вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше примішення, за попередньою змовою групою осіб, вчинена повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що 16.02.2017 року він у себе вдома ремонтував власний мотоцикл, коли надвечір надійшов його знайомий ОСОБА_6 , який повідомив, що він знає, де у їх селі зберігаються необхідні йому запчастин до мотоциклу, які після цього вони удвох домовились викрасти. Після 22 години вечора, прямуючи за ОСОБА_6 , він дійшов до одного будинковолодіння, хвіртка до якого була замотана ланцюгом, та на території якого не виднілося ніякого освітлення. Вони зайшли на подвір`я та прослідували до будівлі хліва, двері до якого були лише причинені. Далі вони удвох увійшли до вказаного хліву, всередині якого, присвічуючи собі мобільним телефоном, знайшли поблизу вхідних дверей задній міст та коробку передач до мотоциклу МТ-10, які винесли назовні та поклали на сани, які заздалегідь притягли із собою. На цих санях вказані запчастини до мотоциклу відтягнули до нього додому, де він їх заховав, маючи намір згодом спробувати встановити на свій мотоцикл. Поза його обзнаністю ОСОБА_6 також прихопив із собою із вказаного хліва молоток та напилок. Після цього через два чи трі дні до нього додому прийшли працівники поліції, на запитання яких він добровільно видав викрадені напередодні задній міст та коробку передач до мотоциклу МТ-10. З переліком викраденого майна та його визначеною вартістю в сумі 650 грн. погодився. Підтвердив, що вчиняючи дану крадіжку, він усвідомлював протиправність власних дій. У вчиненому щиро розкаявся та просив його суворо не карати.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що пізно ввечері 16.02.2017 року він прийшов в гості до свого знайомого односельця ОСОБА_5 . Той повідомив, що займається ремонтом свого мотоциклу. Тоді він запропонував останньому піти із ним до одного домоволодіння, щоб викрасти там запчастини до мотоциклу, пригадавши, як його хазяїн свого часу їздив на мотоциклі. Вони узяли із собою сани та зайшли на неосвітлене подвір`я, увійшли до сараю, де виявили задній міст та коробка передач до мотоциклу та навантажили їх на сани. Перед тим як йти назад, він побачив у тому сараї ще молоток з дерев`яною ручкою та напилок, які також взяв із собою. Вказані запчастини до мотоцикла вони відвезли додому до ОСОБА_5 , а молоток із напилком він приніс до себе додому, де за кілька днів згодом добровільно видав працівникам поліції. Погодився п переліком викраденого ними майна та його визначеною вартістю в сумі 650 грн. Підтвердив, що вчиняючи вказану крадіжку, він усвідомлював, що діє протиправно. У вчиненому щиро розкаявся та просив його не карати суворо.
Потерпілий ОСОБА_8 за його викликом в судове засідання не з`явився, попередньо подавши письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутність, за змістом якої також вказав про відшкодування йому завданої злочином шкоди; просив визначити обвинуваченим суворе покарання (а.с.81).
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Сторонами заявлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин; їх позиція є істинною та добровільною.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано їх заперечень проти вказаного порядку та обсягу дослідження доказів.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченими, заслухавши сталу думку учасників судового розгляду, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням відомостей, які характеризують особи обвинувачених. При цьому суд виходить з того, що вчинене обвинуваченими кримінальне правопорушення не є складним, обвинувачені не мають будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміють суть пред`явленого обвинувачення та зміст фактичних обставин справи, які із захисником не оспорюють, усвідомлюючи неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявили у судовому засіданні, а тому у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції сторони захисту з вказаних питань.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 умисно, за попередньою змовою групою осіб вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, за що він повинен нести кримінальну відповідальність за ч.3 ст.185 КК України, за кваліфікуючою ознакою вчинення крадіжки, поєднаної з проникненням в інше приміщення.
З аналогічних підстав суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 умисно, за попередньою змовою групою осіб вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, за що він підлягає кримінальній відповідальності за ч.3 ст.185 КК України, за кваліфікуючою ознакою вчинення крадіжки, поєднаної з проникненням в інше приміщення.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують їх відповідальність, враховує думку потерпілого.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності притягувався неодноразово, вчинивши новий тяжкий умисний злочини проти власності в період іспитового строку звільнення його від відбування покарання у виді позбавлення волі; за місцем проживання він характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатрів та наркологів не перебував і не перебуває, згідно власних пояснень існує за рахунок випадкових заробітків та не має статусу безробітної особи.
Відповідно до висновків досудової доповіді від 07.08.2018 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 визначено високий рівень повторного вчинення кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства.
Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить рецидив злочинів.
З урахуванням сукупності наведеного та з урахуванням думки потерпілого ОСОБА_8 , який вимагав суворого покарання, суд вважає, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових правопорушень слід застосувати щодо нього визначене санкцією вказаної частини статті кримінального закону покарання у виді позбавлення волі, не вбачаючи у даному конкретному випадку підстав для застосування вимог ст.69,75 КК України.
Остаточне покарання ОСОБА_5 підлягає визначенню судом за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 06.12.2016 року.
Обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та має непогашену судимість; за місцем проживання він характеризується позитивно; на обліку у лікарів наркологів не перебував і не перебуває, перебуває на психіатричному обліку у Шаргородській центральній районній лікарні з 2003 року з діагнозом "Легка розумова відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю" та з 2004 року з діагнозом "Легка розумова відсталість", проте, згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 10.04.2017 року №127 встановлено сукупність ознак, які не визначають його неосудності або часткової неосудності, а також становлять відсутність потреб застосування примусових заходів медичного характеру; згідно особистих пояснень існував за рахунок випадкових заробітків та не має статусу безробітної особи.
Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд відносить рецидив злочинів.
З урахуванням сукупності наведеного та з урахуванням думки потерпілого ОСОБА_8 , який вимагав суворого покарання, суд вважає, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових правопорушень слід застосувати щодо нього визначене санкцією вказаної частини статті кримінального закону покарання у виді позбавлення волі, не вбачаючи у даному конкретному випадку підстав для застосування вимог ст.69,75 КК України.
Остаточне покарання ОСОБА_6 підлягає визначенню судом за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання із покаранням за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 13.02.2018 року.
Цивільного позову наразі не заявлено.
Речові докази: коробку передач задній міст до мотоцикла "МТ-10", молоток із дерев`яною ручкою та напилок для заточування ланцюгів, що зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Жмеринського ВП ГУПН у Вінницькій області, підлягають поверненню за належністю потерпілому ОСОБА_9 , відтак арешт, накладений на вказане майно ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.03.2017 року, підлягає скасуванню судом.
Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 396 грн. підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави.
Про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ніким не заявлено, а тому суд не має повноважень щодо вирішення даного питання.
Тимчасове залишення у слідчому ізоляторі обвинуваченого ОСОБА_6 слід продовжити до часу набрання цим вироком суду законної сили.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
У відповідності до вимог ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком суду невідбутої частини покарання, призначеного вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 06.12.2016 року, остаточне покарання ОСОБА_5 визначити у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Строк відбування покарання відраховувати ОСОБА_5 з часу його затримання в порядку виконання даного вироку суду.
ОСОБА_6 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Згідно вимог ч.4 ст.71 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 18.02.2018 року, остаточне покарання ОСОБА_6 визначити у виді позбавлення волі строком на чотири роки три місяці.
Строк відбування покарання відраховувати ОСОБА_6 з часу його затримання, тобто з 05.02.2018 року, зарахувавши йому до вказаного строку відбуте частково покарання за попереднім вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 18.02.2018 року, а також термін тимчасового утримання у слідчому ізоляторі з 14.05.2018 року до дня набрання цим вироком суду законної сили включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Тимчасове залишення обвинуваченого ОСОБА_6 у слідчому ізоляторі продовжити до часу набрання цим вироком суду законної сили.
Стягнути на користь держави з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з кожного по 198 гривень процесуальних витрат на залучення експерта.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.03.2017 року на коробку передач до мотоцикла "МТ-10", молоток із дерев`яною ручкою та напилок для заточування ланцюгів.
Речові докази: коробку передач та задній міст до мотоцикла "МТ-10", молоток із дерев`яною ручкою, напилок для заточування ланцюгів, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Жмеринського ВП ГУПН у Вінницькій області, повернути за належністю потерпілому ОСОБА_8 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку його оскарження.
На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченим.

Суддя ОСОБА_1