Постанова
Іменем України

24 травня 2018 року
м. Київ
Справа № 737/963/16-к
Провадження № 51-2510км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 31 березня 2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Казахстан та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, раніше судимого: 20.10.2015 вироком Куликівського районного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 121, 75, 76 КК до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК ОСОБА_6 до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2015 року і за сукупністю вироків ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він 12 липня 2016 року, близько 23 год. 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на подвір`ї господарства АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою умисного вбивства, завдав ОСОБА_8 3 удари ножем в тулуб, а саме: один удар у грудну клітину, один удар у живіт і один удар у руку, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран. Смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в прийомному відділенні Куликовської ЦРЛ від масивної крововтрати, що виникла внаслідок колото-різаних поранень живота.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 31 березня 2017 року вирок щодо засудженого ОСОБА_6 залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вважає, що дії його підзахисного ОСОБА_6 необхідно перекваліфікувати з ч. 1 ст. 115 на ч. 2 ст. 121 КК і призначити за цим законом більш м`яке покарання. Стверджує, що засуджений не мав прямого умислу на вбивство ОСОБА_8 , а лише захищався від неправомірних дій самого потерпілого.

Позиції інших учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_6 без зміни, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.
Захисник ОСОБА_7 підтримав свою касаційну скаргу та просив змінити судові рішення перекваліфікувавши дії засудженого з ч. 1 ст. 115 КК на ч. 2 ст. 121 КК, призначивши за цим законом більш м`яке покарання.
Засуджений ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу свого захисника та просив її задовольнити.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, пояснення захисника та засудженого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Отже, касаційний суд при касаційному розгляді виходить із обставин кримінального провадження, встановлених судом першої та апеляційної інстанції.
При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК та кваліфікацію його дій за даною нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у вироку наведено докладні мотиви.

Так, стороною захисту не заперечується, що ОСОБА_6 у день події, під час з`ясування стосунків з ОСОБА_8 спричинив останньому тілесні ушкодження, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння. Засуджений ОСОБА_6 , як вбачається з судових рішень, даючи суду показання, також, не заперечував факт спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, однак зауважив, що умислу на вбивство не мав.
Суд обґрунтовано виходив з показань засудженого ОСОБА_6 про спричинення тілесених ушкоджень потерпілому, разом з тим взяв до уваги й показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які в судовому засіданні повідомили, що ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до сусідів, шукав дружину, потім вчинив сварку, а коли господар будинку став наказувати йому вийти на вулицю, під час штовханини, що відбулась спочатку в будинку, а потім біля хвіртки, завдав удари ножем у живіт потерпілому, після чого господар будинку повернувся з розрізаним животом, а ОСОБА_6 втік.
Отже, доводи захисника про відсутність умислу у ОСОБА_6 на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_13 спростовуються показаннями вже вказаних свідків, а також показаннями свідка ОСОБА_12 , яка з боку траси чула лайку та крики свого чоловіка, а потім ОСОБА_6 забіг у хату кричав «стій, уб`ю».

Таким чином, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, зокрема, завдання ОСОБА_6 трьох ударів ножем у життєво важливі органи живіт та груди потерпілому , причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій, у своїй сукупності свідчать про спрямованість його умислу на протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 , що відповідно спростовує твердження захисника про те, що засуджений не мав умислу на вбивство.

Отже, висновки суду щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК кваліфіковано правильно.

Беручи до уваги те, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому діяння доведено, доводи у касаційній скарзі про необхідність перекваліфікації на ч. 2 ст. 121 КК є безпідставними.
Апеляційний розгляд справи проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Всі наведені в апеляції захисника доводи, аналогічні за своїм змістом доводам, викладеним у касаційній скарзі, належним чином було перевірено і визнано безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував у зазначеному рішенні, і вважати його необґрунтованим немає підстав.
Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК, є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого і його наслідкам. Підстав вважати його неправедним внаслідок суворості колегія суддів не вбачає.
З огляду на те, що кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень кримінального процесуального закону не допущено, то касаційна скарга адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року,
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 31 березня 2017 року, щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3