Справа № 609/23/16-к
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2018 р. Шумський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого суду: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шумськ кримінальне провадження № 0000106, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 19 серпня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 186 КК України, ч.2 ст. 190 КК України за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_3

захисника обвинуваченого: ОСОБА_6

потерпілого: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 186 та ч.2 ст. 190 КК України за наступних обставин, так працюючи згідно наказу начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області за № 141 о/с від 26 червня 2013 року на посаді старшого дільничного інспектора міліції СДІМ МГБ Шумського РВ УМВС України в Тернопільській області, будучи відповідно ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу права та обов`язки якого визначені законом України «Про міліцію», в порушення вищевказаних вимог, умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_7 , відкрито викрав його майно, чим завдав потерпілому шкоду за наступних обставин.

Наприкінці квітня 2015 року, точна дата слідству не відома, у ОСОБА_3 , який знав, що раніше знайомого йому ОСОБА_7 у володінні є пневматична гвинтівка, виник умисел на відкрите заволодіння нею.

Тоді ж, наприкінці квітня, близько 13 години, ОСОБА_3 , з метою відкритого викрадення гвинтівки, з корисливих мотивів, прибув до домогосподарства ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_2 Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_7 , а саме пневматичної гвинтівки, ОСОБА_8 скориставшись своїм службовим становищем старшого дільничного інспектора міліції СДІМ МГБ Шумського РВ УМВС України в Тернопільській області, що дозволило йому без перешкод потрапити до приміщення будинку ОСОБА_7 , став розпитувати його про можливе місцеперебування сестри його дружини.

Перебуваючи в одній з кімнат будинку ОСОБА_3 , нібито перевіряючи чи в будинку є сестра дружини ОСОБА_7 , у присутності ОСОБА_7 умисно, з корисливих мотивів, викрав пневматичну гвинтівку «KRAL AIR RIFLE» серійний № н НОМЕР_1 , вартістю 1657,50 грн., яка знаходилась в кімнаті за кріслом. Надалі ОСОБА_3 разом з викраденою гвинтівкою покинув будинок ОСОБА_7 і став безперешкодно нею розпоряджатися, чим завдав ОСОБА_7 шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна.

Крім того ОСОБА_3 працюючи згідно наказу начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області за № 141 о/с від 26 червня 2013 року на посаді старшого дільничного інспектора міліції СДІМ МГБ Шумського РВ УМВС України в Тернопільській області, будучи відповідно ст..2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу права та обов`язки якого визначені законом України «Про міліцію», тобто будучи службовою особою представником влади, діючи всупереч інтересам служби, в порушення п.3, п.5, п. 5 1, п.6, ч1 ст. 10 Закону України «Про міліцію» відповідно до яких на нього покладено обов`язок виявляти та припиняти адміністративні правопорушення, здійснювати провадження по справах про адміністративні правопорушення, та п. 19 «Функціональних обов`язків старшого дільничного інспектора міліції СДІМ МГБ Шумського РВ УМВС України в Тернопільській області», відповідно до яких на нього покладено обов`язок здійснювати заходи щодо попередження та припинення злочинів і адміністративних правопорушень, виявляти обставини, які сприяють їх вчиненню і в межах своєї компетенції вживати заходи по їх усуненню, діючи умисно, з метою власного збагачення та заволодіння шляхом обману чужим майном, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України за наступних обставин.

Так, у квітні 2015 року старшому дільничному інспектору міліції СДІМ МГБ Шумського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_3 за наслідками розгляду звернення ОСОБА_9 про вчинення сімейної сварки ОСОБА_7 складено висновок про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

21 травня 2015 року старшим дільничним інспектором міліції СДІМ МГБ Шумського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_3 складено відносно ОСОБА_7 протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 2 КУпАП, який цього ж дня направлено для розгляду у Шумський районний суд Тернопільської області.

Наприкінці квітня 2015 року, точної дати слідством не встановлено, у старшого дільничного інспектора міліції СДІМ МГБ Шумського РВ УМВС України в тернопільській області ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_7 .. Так, ОСОБА_3 скориставшись його правовою неграмотністю повідомив про необхідність оплати понесених втрат в сумі 500 грн. за здійснені ним виїзди на вирішення скарг, які поступали на ОСОБА_7 , хоча виявляти та припиняти адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення входило в його службові обов`язки.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_7 в сумі 500грн. старший дільничний інспектор міліції СДІМ МГБ Шумського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_3 неодноразово протягом травня 2015 року та 18 серпня 2015 року під час зустрічі з ОСОБА_7 повідомляв йому про необхідність повернення коштів за здійсненні ним виїзди для вирішення скарг.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_7 , старший дільничний інспектор СДІМ МГБ Шумського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_3 19 серпня 2015 року близько 13 год., перебуваючи у м.Шумськ по вул. Українська у своєму автомобілі марки ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , одержав від ОСОБА_7 , який був введений ним в оману, грошові кошти в сумі 100 грн., як повернення витрат ОСОБА_3 за здійснені ним виїзди для вирішення скарг, які поступали на ОСОБА_7 , хоча виявляти та припиняти адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення входило в його службові обов`язки.

Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 повторно вчинив корисливий злочин, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_7 в сумі 500 гривень старший дільничний інспектор міліції СДІМ МГБ Шумського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_3 20 серпня 2015 року у телефонній розмові повідомив ОСОБА_7 про необхідність прибути до приміщення Шумського РВ УМВС України в Тернопільській області та передати решту коштів в сумі 400грн. працівнику Шумського РВ УМВС України в Тернопілській області, як повернення витрат ОСОБА_3 за здійснені ним виїзди для вирішення скарг, які поступали на ОСОБА_7 , хоча виявляти та припиняти адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення входило в його службові обов`язки.

20 серпня 2015 року близько 13 год., перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 ОСОБА_7 , будучи введеним в оману та перебуваючи у приміщенні Шумського РВ УМВС України в Тернопільській області передав частину коштів в сумі 100 грн. інспектору ДС Шумського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_10 , які в подальшому ОСОБА_10 , не будучи обізнаним з злочинними намірами ОСОБА_3 повинен був передати ОСОБА_3 .

Надалі, старший дільничний інспектор міліції СДІМ МГБ Шумського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_3 , доводячи до кінця свій злочинний намір, спрямований на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_7 31 серпня 2015 року по вул.. Жовтнева в с. Великі Дедеркали Шумського району Тернопільської області одержав від ОСОБА_7 кошти в сумі 300 грн. за понесені витрати на здійсненні ним виїзди для вирішення скарг, які поступали на ОСОБА_7 , хоча виявляти та припиняти адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення входило в його службові обов`язки.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману ( шахрайство ), вчинене повторно.

На обґрунтування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186 та ч.2 ст. 190 КК України сторона обвинувачення посилається на показання свідків, допитаних в судовому засіданні та докази, які вважав за необхідне подати прокурор, і які в судовому засіданні були безпосередньо ретельно досліджені та перевірені, а саме:

Заявою ОСОБА_7 про вимагання у нього ОСОБА_3 , коштів в сумі 500грн. 19.08.2015 року;

Рапортом старшого оперуповноваженого в ОВС ВВБ в Тернопільській області ОСОБА_11 про вимагання в ОСОБА_7 . ОСОБА_3 коштів в сумі 500грн. від 19.08.2015 року;

Заявою ОСОБА_7 про викрадення у нього ОСОБА_3 гвинтівки з його житлового будинку від 12.10.2015 року;

Протоколом огляду місця події з доданим оптичним диском від 31.08.2015 року під час якого з правої кишені штанів ОСОБА_3 вилучено грошові кошти в сумі 300грн. з написом на купюрах «Хабар»;

Протоколом добровільної видачі від 01.09.2015 року, згідно якого ОСОБА_12 добровільно видав пневматичну рушницю «KRAL AIR RIFLE» серійний № н НОМЕР_1 ;

Протоколом про результати контролю за вчиненням злочину з додатком від 01.09.2015 року згідно якого ОСОБА_7 передав 31.08.2015 року ОСОБА_3 помічені грошові кошти в сумі 300 грн. та запитував про повернення рушниці та чи можна після цього бити дружину;

Протоколом про результати аудіо, відео контролю особи № 69/14 6097 від 01 вересня 2015 року з додатком CD R «1121 за результатами проведення аудіо відео контролю особи ОСОБА_3 згідно якого ОСОБА_7 передав 31.08.2015 року передав ОСОБА_3 помічені грошові кошти в сумі 300грн. При цьому ОСОБА_7 підійшовши до обвинуваченого запитав: «скільки я тобі винен» останній відповів 200, на що потерпілий сказав даю 300 ОСОБА_3 погодився та взяв кошти. Після цього ОСОБА_7 запитав коли ОСОБА_3 поверне йому рушницю бо він має на неї купця. На що отримав відповідь коли перестане бити дружину;

Висновком експерта № 1.1 379/15 від 21.09.2015 року за результатами судово технічної експертизи документів, згідно якого передані ОСОБА_7 . ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 300 грн. виготовлені підприємством, що здійснює випуск грошових знаків для НБ України;

Висновком експерта № 2 716/15 від 18.09.2015 року за результатами судово хімічної експертизи спеціальних хімічних речовин та речовин хімічних виробництв згідно якого на зворотніх сторонах банкнот грошових коштів в сумі 300грн., переданий ОСОБА_13 ОСОБА_3 31.08.2015 року виявлено невидимі при денному освітленні нашарування речовини, що має люмінесценцію блакитним кольором у вигляді написів «Хабар» в ультрафіолетовому освітленні;

Висновком експерта № 1.1. 256/15 від 24.09.2015 року за результатами судово технічної комп`ютерної експертизи, згідно якого в пам`яті телефону Nokia С1 01, який належить ОСОБА_3 виявлено інформацію про дзвінки, номера абонентів та прийняті СМС повідомлення, зокрема в журналі дзвінків зафіксовано 18:28:30 год. 31.08.2015 року 11 дзвінків, 10 з яких пропущених;

Висновком експерта № 1.2 438/15 від 18.11.2015 року за результатами судово балістичної експертизи, згідно якого пневматична рушниця ОСОБА_7 «KRAL AIR RIFLE» до категорії вогнепальної зброї не відноситься, виготовлена заводським способом, знаходиться у справному стані;

Висновком експерта № 597/15 22 від 25.11.2015 року, за результатами судово товарознавчої експертизи, згідно якої вартість викраденої в ОСОБА_7 пневматичної рушниці марки «KRAL AIR RIFLE» станом на квітень 2015 року становить 1657,50грн.

Допитаний в судовому засіданні начальник сектору ДІМ ОСОБА_12 надав покази, що у квітні 2015 року він взяв у ОСОБА_3 гвинтівку, а осінню 2015 року добровільно видав працівникам ВВБ.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надав покази, що у серпні 2015 року до нього телефонував ОСОБА_3 та повідомив про те, що має прийти чоловік та віддати 100гривень. Дійсно незадовго прийшов ОСОБА_7 та дав 100грн. для ОСОБА_3 , за що саме йому невідомо. Вказані кошти він повернув ОСОБА_3 .

Допитані в судовому засіданні оперуповноважені УВБ в Тернопільській області ОСОБА_14 та ОСОБА_15 надали покази, що у серпні 2015 року ними було отримано до розгляду звернення ОСОБА_7 щодо неправомірних дій старшого дільничного інспектора міліції СДІМ МГБ Шумського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_3 , який вимагає у нього грошові кошти в сумі 500 гривень за не притягнення його до відповідальності, та в подальшому не буде звертати уваги на повідомлення дружини ОСОБА_9 . Оскільки у діях ОСОБА_3 вбачалися ознаки кримінального правопорушення, тому дану заяву було скеровано в прокуратуру Тернопільської області для прийняття рішення згідно чинного законодавства. 19 серпня 2015 року відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України 31 серпня 2015 року на підставі доручення прокуратури області було проведено ряд НСРД ( контроль за вчиненням злочину), а саме проведено фіксацію передачу попередньо помічених грошових коштів ОСОБА_8 . В подальшому працівниками прокуратури області проведено огляд місця поді дії під час якого в одязі ОСОБА_3 виявлено зазначені кошти. Також заявник стверджував, що заявник забрав у нього пневматичну рушницю. Під час документування протиправної діяльності ОСОБА_8 працівниками Шумського РВ УМВС України в Тернопільській області було добровільно видано вказану рушницю, яка належала ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_9 від дачі показів в судовому засіданні відмовилась, скориставшись ст. 63 Конституції України.

Потерпілий ОСОБА_7 надав покази, що в жовтні 2014 року до нього приїжджав дільничний ОСОБА_3 та попросив показати йому пневматичну рушницю. Прохання ОСОБА_3 він виконав. ОСОБА_3 взяв рушницю оглянув та повернув назад. Вказану рушницю потерпілий положив за крісло.

В подальшому, наприкінці квітня 2015 року, до нього додому приїхав обвинувачений. В той час у дома нікого не було. ОСОБА_3 повідомив, що шукає сестру його дружини. Після того він пішов дивитися по кімнатах будинку і нікого не знайшовши повернувся до кімнати, відсунув крісло, витягнув з упаковки пневматичну рушницю, оглянув її і повідомив, що забирає. Також ОСОБА_3 забрав патрони до рушниці.

Окрім того ОСОБА_3 неодноразово у розмовах з ним повідомляв, що він має надати йому 500 грн. за бензин за «кришування». 19 серпня 2015 року близько 13 год. він на автобусі приїхав у м.Шумськ і зателефонував до ОСОБА_3 . Під`їхав на автомобілі обвинувачений. Сівши в автомобіль він дав ОСОБА_3 100 грн., а решту сказав, що буде мати пізніше.

В подальшому він написав заяву у відділ внутрішньої безпеки в Тернопільській області ДВБ МВС України про те, що ОСОБА_3 вимагає у нього грошові кошти.

20 серпня 2015 року до нього зателефонував ОСОБА_3 та сказав, щоб він приїхав у м.Шумськ для передачі решти грошових коштів. Він приїхав та повідомив телефоном про це обвинуваченого однак його не було на місці. Після цього ОСОБА_3 повідомив потерпілого, щоб він підійшов до адмінбудівлі Шумського РВ УМВС де його зустріне людина, якій потрібно передати кошти. Після цього вийшов працівник міліції якому ОСОБА_7 передав кошти.

31 серпня 2015 року він зустрівся з ОСОБА_3 в с.В.Дедеркали неподалік Великодедеркальської сільської ради попередньо отримавши в машині у працівників міліції, яких він не пам`ятає, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння кошти в сумі 300грн. Саме працівники міліції йому сказали що потрібно давати 300грн. ОСОБА_3 , відвів його в бік магазину. Потерпілий дав обвинуваченому 300грн., які той положив в кишеню штанів. Потім ОСОБА_7 , запитав у ОСОБА_3 коли він йому поверне рушницю, на що обвинувачений відповів коли перестанеш бити дружину і вживати спиртне. Потім потерпілий запитав що йому буде, якщо він вдарить дружину, на що ОСОБА_3 відповів, що можливо кримінальна справа. В подальшому потерпілий відійшов в бік, а коли відбулося затримання ОСОБА_3 його посадили в машину і повезли а м.Тернопіль, де він жив декілька днів на якійсь квартирі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вини своєї у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України не визнав та пояснив, що він із 2013 року працював на посаді старшого дільничного інспектора Шумського РВ УМВСУ в Тернопільській області та в його обов`язки входило обслуговування певної території району, в тому числі с. Великі Дедеркали Шумського району, де він проводив більшу частину свого робочого часу в службовому кабінеті, який розміщений в приміщенні сільської ради цього села . При виконанні службових обов`язків в приміщенні Шумського райвідділу міліції він працював в службовому кабінеті начальника відділу дільничних інспекторів ОСОБА_16 , та ще в двох кабінетах, де працювали інші дільничні інспектори, куди вхід веде з вулиці поза центральним входом . Доступу до інших приміщень райвідділу міліції він не мав і в інших кабінетах не працював.
Про особу потерпілого ОСОБА_7 дізнався зразу ж, як тільки приступив до обслуговування села В.Дедеркали Шумського району, оскільки він в нього був « інформатором», повідомляв йому про всі події, які вважав незаконними, для відповідного реагування, тому стосунки в них були довірливі, останній часто заходив в його службовий кабінет в с. В.Дедеркали Шумського району, вважав себе його «довіреною особою».
Однак, потерпілий ОСОБА_7 неналежним чином вів себе в сім`ї по відношенню до дружини ОСОБА_9 , остання дуже часто скаржилася на його поведінку , на те, що він постійно зловживає спиртними напоями, ніде не працює, те, що заробляє пропиває і в стані алкогольного сп`яніння вчиняє сварки, скандали, погрожує їй гвинтівкою, яку тримає в будинку.
В квітні 2014 року, перебуваючи в житловому будинку потерпілого ОСОБА_7 , з метою перевірки заяви його дружини, ОСОБА_9 на незадовільну поведінку потерпілого, ОСОБА_17 за відсутності потерпілого, якого дуже рідко в денну пору можна було застати вдома, дістала з-під великого м`якого крісла в кімнаті, де вони сиділи, пневматичну гвинтівку і передала її йому з проханням заховати подальше, оскільки вона боїться, що в стані алкогольного сп`яніння потерпілий зможе її застосувати до неї.
Отриману від дружини потерпілого пневматичну гвинтівку в чохлі він доставив в приміщення Шумського РВ УМВСУ в Тернопільській області та вирішив залишити її зберігати в службовому кабінеті начальника дільничних інспекторів ОСОБА_12 до того часу, поки потерпілий перестане зловживати спиртними напоями, погрожувати своїй дружині розправою гвинтівкою, а тому заховав її за диван, який знаходиться в тому ж кабінеті, яка зберігалася там до того часу, поки начальник відділу міліції ОСОБА_12 видав її працівникам внутрішньої безпеки, яким він сам повідомив її місце знаходження 31 серпня 2015 року.
Умислу на її викрадення чи привласнення він не мав, він нею не користувався, не розпоряджався, а лише із дозволу дружини потерпілого забрав із житлового будинку і переніс в приміщення райвідділу міліції, де й зберігав.
Те, що він гвинтівки не викрав, не привласнив , не розпоряджався і не користувався нею, а з дозволу дружини потерпілого забрав для надійного зберігання, обвинувачений вважає стверджується його відповіддю на запитання потерпілого в момент повернення йому боргу 31 серпня 2015 року в с. В.Дедеркали, коли йому буде повернуто гвинтівку, що поверне тоді, коли він перестане пити, погрожувати дружині і від неї перестануть поступати скарги на його дії.
Також обвинувачений пояснив, що із 02 квітня по 26 квітня 2015 року він перебував у відпустці у зв`язку із екзаменаційною сесією та перебував за межами Тернопільської області, а коли вийшов із відпустки, то йому, як старшому дільничному інспектору, в обов`язки якого входило обслуговування села Малі Дедеркали Шумського району, було передано начальником ОСОБА_18 на вирішення заяву гр. ОСОБА_9 , дружини потерпілого ОСОБА_7 щодо вчинення сімейного скандалу 13 квітня 2015 року .
Належним чином у встановленні законом строку вирішити заяву дружини потерпілого він не встигав, оскільки останній після домашнього скандалу із дружиною десь зник, в денну пору був відсутній за місцем проживання, знайти його було не можливо, на телефонні виклики не з`являвся ні в приміщення його службового кабінету с. В.Дедеркали, ні Шумського райвідділу міліції , про це він доповів начальнику відділу дільничних інспекторів ОСОБА_18 , який також намагався зв`язатися із потерпілими ОСОБА_7 , однак він уникав від явки, не реагував на вимоги з`явитися.
Через це він попросив начальника відділу дільничних інспекторів ОСОБА_18 про те, що в разі , якщо будуть більш пізні виклики в с. В.Дедеркали , повідомити його для того, щоб він міг зайти до потерпілого та попередити його про необхідність з`явитися в приміщення Шумського райвідділу міліції для вирішення питання складання протоколу про адміністративне правопорушення за вчинення насильства в сім`ї так, як строки складання таких процесуальних дій підходили до кінця, вважаючи, що таки у вечірню пору потерпілий буде вдома .
А тому, коли йому ОСОБА_18 20 травня 2015 року у вечірню пору повідомив, що є виклик в с. Великі Дедеркали Шумського району, він поїхав разом із ним та ще одним працівником міліції службовим автомобілем в с. В.Дедеркали, де останні без нього вирішили питання, які його не стосувалися , після чого відправилися до житлового будинку потерпілого в с. Малі Дедеркали Шумського району, де він підійшов до вхідних дверей, постукав, нащо вийшов потерпілий , якому він повідомив, що в нього є на вирішенні заява дружини про вчинення насильства в сім`ї та, що йому необхідно наступного дня з`явитися в приміщення міліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
При цьому потерпілий погодився однак повідомив, що в нього із дружиною вкрай неприязні відносини, вони посварилися і попросив підвезти його до м. Шумськ, оскільки в нього 21 травня день народження і він хоче його відсвяткувати зі знайомими.
Так, як вони перебували в довірливих стосунках, потерпілий не раз йому повідомляв важливу інформацію про злочинні дії інших осіб на території села, де проживав, він йому не відмовив, тим більше, що було вільне місце в службовому автомобілі.
Приїхавши в м. Шумськ, він та потерпілий зійшли на вулиці Українській, та кожен пішов своєю дорогою. При цьому він не заходив в приміщення райвідділу міліції, оскільки на той час не перебував при виконанні службових обов`язків , доступу до будь- яких приміщень райвідділу в нічну пору не мав, тим більше, до приміщення, куди поміщаються та утримуються затриманні особи.
Наступного дня потерпілий зранку прийшов в приміщення райвідділу міліції, де було складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, матеріали якого разом із потерпілим було доставлено до Шумського районного суду, яким було розглянуто протокол та призначено потерпілому адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт.
Після цих подій він неодноразово попереджав потерпілого про необхідність кинути пити, працевлаштуватися і не вчиняти скандалів із дружиною, нащо потерпілий повідомив, що має намір влаштуватися на роботу в « Мікоген» в с. Вілію Шумського району, однак немає грошей, щоб поїхати туди та пройти обов`язковий медичний огляд.
Оскільки він добре знав потерпілого, останній часто бував в нього в службовому кабінеті, між ними були тривалі довірливі розмови , як з його « інформатором» , він вирішив допомогти потерпілому і позичив йому 400 грн. для його працевлаштування та повідомив, що поверне гроші, коли буде мати.
Як йому стало відомо, потерпілий влаштувався на « Мікоген», почав отримувати зарплату, а тому, коли телефонував і повідомляв, що може частинами повертати гроші, він їх отримував, а саме в м. Шумськ йому особисто потерпілий повернув 100 грн. 19 серпня 2015 року в його службовому автомобілі , а наступного дня знову зателефонував та повідомив, що хоче повернути ще 100 грн. , а , оскільки він на той час перебував у черговій відпустці , в м. Шумськ був відсутній , то повідомив , що він їх може передати через працівника міліції ОСОБА_19 , що той і зробив, а ОСОБА_19 йому їх пізніше передав.
31 серпня 2015 року, незважаючи на те, що був у відпустці, він своїм особистим автомобілем приїхав в с. В.Дедеркали, оскільки його по мобільному телефону попросив працівник обласного управління міліції, як йому назвався, допомогти знайти раніше судимого ОСОБА_20 , жителя цього ж села, оскільки в нього є якісь справи із ним пов`язанні, при цьому він погодився і сказав, що буде його чекати в с. В.Дедеркали на центральній вулиці.
В той момент, коли він чекав цього працівника міліції на вулиці с. В.Дедеркали, як вони домовилися, до нього несподівано підійшов потерпілий та повідомив, що хоче повернути решту боргу, запитав, скільки він йому ще винен, він повідомив, що 200 гривень, а той йому передав 300 грн., 100 грн. з яких він розцінив, як відсотки за позиченні кошти. Отримавши гроші, він побачив, що до його автомобіля під`їжджає незнайомий автомобіль і вирішив, що це той працівник міліції, на зустріч із яким була домовленість і пішов сам до цього автомобіля , з якого вийшли незнайомі особи та пред`явили йому отримання 300 грн. від потерпілого, як хабаря.
В ході цього він повідомив, що в службовому кабінеті ОСОБА_21 в приміщенні Шумського райвідділу міліції, за диваном, в чохлі знаходиться пневматична гвинтівка потерпілого, яку йому передала на зберігання його дружина у зв`язку із його погрозами.
Відповідно до ст. 368 КПК України суд при ухваленні вироку повинен вирішити питання про те, чи мали місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи містить це діяння склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).
Згідно ч. 2, 3 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно ч.4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки; що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного (Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain, judgement of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що положення підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.
Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20.03.2001 року та «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 08.02.1996 року.
Європейський суд з прав людини у справі «Саундерс проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання.
Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.
Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.
Всебічно, безпосередньо дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази в їх сукупності в межах пред`явленого прокурором обвинувачення, заслухавши доводи сторони обвинувачення та сторони захисту, суд прийшов до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 186 та ч.2 ст. 190 КК України виходячи з наступного.
Щодо обвинувачення за ч. 1 ст. 186 КК України.
Під час проведення досудового слідства обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував той факт, що на прохання дружини потерпілого забрав з їхнього будинку пневматичну рушницю та заховав в приміщенні службового кабінету ОСОБА_12 .
Після його затримання він добровільно повідомив про місцезнаходження даної рушниці.
Свідок ОСОБА_9 від дачі показів в судовому засіданні відмовилась, скориставшись ст. 63 Конституції України.

Під час перегляду аудіо, відео контролю за вчиненням злочину потерпілий після вручення коштів запитав у обвинуваченого: «коли ти мені повернеш рушницю, бо я маю на неї купця», на що останній відповів «що я зараз у відпустці і коли ти припиниш зловживати спиртними напоями і бити жінку» Тобто ОСОБА_3 не заперечував той факт, що рушниця у нього і згоден був її повернути, коли потерпілий змінить свою поведінку.

Зазначене доводить, що у обвинуваченого, не було корисливого умислу направленого на відкрите викрадення гвинтівки, звернення її в свою користь і розпоряджатися нею, як своєю власністю.
Не доведено стороною обвинувачення і в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що обвинувачений, діяв умисно, а не виконував прохання дружини потерпілого.
Те, що обвинувачений не мав умислу на викрадення гвинтівки звернення її в свою користь та на безперешкодне використання свідчать і покази свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що йому було відомо зі слів обвинуваченого, що він заховав за диваном його службового кабінету в приміщенні Шумського райвідділу міліції пневматичну гвинтівку потерпілого через те, що він нею лякає при сварках дружину і, що саме з того місця він її видав працівникам внутрішньої безпеки вночі 31 серпня 2015 року.
Щодо обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України.
Шахрайсто це форма заволодіння майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. При цьому шахрайство це злочин з матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди, внаслідок заволодіння майном або придбання права на нього у відповідний спосіб.
Шахрайство вважається закінченим злочином, якщо винний заволодіє предметом злочину винятково за допомогою обману або зловживання довірою.
В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі.
Тобто для кваліфікації дій за ст.. 190 КК України необхідною умовою є те, що потерпілий добровільно передає майно не усвідомлюючи, що його обманюють.
В даному випадку потерпілий ОСОБА_7 19.08.2015 року особисто звертався в органи поліції про те, що обвинувачений вимагає в нього кошти в сумі 500 грн., тобто потерпілий усвідомлював події, які відбувались.
Крім того суд вважає, що покази ОСОБА_3 про існування між ним та потерпілим цивільно правових відносин щодо позики на суму 400 грн. правдивими та такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні з наступних підстав.
19 серпня ОСОБА_3 одержав від потерпілого у своєму автомобілі кошти в сумі 100 грн.
20 серпня ОСОБА_7 передав ще 100 грн. ОСОБА_10 , які той в подальшому передав обвинуваченому.
Під час допиту ОСОБА_7 повідомив, що саме працівники міліції сказали йому давати обвинуваченому суму в 300грн. 31 серпня 2015 року в с.В.Дедеркали після чого обвинувачений був затриманий.
Із аудіо, відео контролю за вчиненням злочину також вбачається, коли потерпілий підходить до обвинуваченого то зразу задає йому питання: «скільки я тобі винен», на що отримує відповідь 200, однак потерпілий підвищеним тоном вигукує даю 300 і ОСОБА_3 бере кошти після чого відбувається затримання.

Суд вважає, що в даному рішенні було повно, всебічно і об`єктивно досліджено кожен доказ, який поданий стороною обвинувачення на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень , кожному доказу суд дав оцінку і на підставі цього приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено , що в діях обвинуваченого ОСОБА_3 є склади кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 186 КК України, та ч.2 ст. 190 КК України, що зобов`язує суд його визнати невинуватим та виправдати.
Відповідно до статті 100 КПК України слід вирішити питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні, а саме : грошові кошти в сумі 300 грн. , які знаходяться в конверті в філії АТ «Укрексімбанк» в м. Тернополі слід передати у розпорядження ВВБ в Тернопільській області , брюки та мобільний телефон « Нокія» обвинуваченого / квитанції № № 144, 145/ слід повернути йому у розпорядження , пневматичну гвинтівку/ квитанція № 146/ слід повернути потерпілому у розпорядження , марлеві тампони та зразки, отриманні в ході проведення 31 серпня 2015 року негласної слідчої/ розшукової/ дії- контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту / квитанції №№142,143/ слід знищити після вступу вироку в законну силу.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні , пов`язанні із залученням експертів слід здійснити за рахунок коштів Державного бюджету України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368, 370 КПК України , суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_22 визнати невинуватим у пред`явлених обвинуваченнях за ч.1 ст. 186 КК України та ч.2 ст. 190 КК України та виправдати його у зв`язку з недоведенністю в його діях складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 186 КК України та ч.2 ст. 190 КК України.
Грошові кошти в сумі 300 грн . передати у розпорядження ВВБ в Тернопільській області , брюки та мобільний телефон « Нокія» повернути у розпорядження ОСОБА_23 , пневматичну гвинтівку « КРАЛ АІР РІФЛЕ каі 4.5 мм Н-64159 « повернути у розпорядження ОСОБА_24 , марлеві тампони та зразки, отриманні в ході проведення 31 серпня 2015 року негласної слідчої/ розшукової/ дії- контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту знищити після вступу вироку в законну силу.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, здійснити за рахунок коштів Державного бюджету України.
На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1