Справа № 357/8738/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судову справу з обвинувальним актом за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1)01.11.2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн.
2)24.12.2013 року Рокитнянським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 120 годин;
3)08.09.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3-х років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки
4)11.09.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3-х років позбавлення волі
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

встановив:
16.05.2017 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_9 , знаходячись на східцевому майданчику першого поверху будинку АДРЕСА_3 шляхом обману, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, підійшов до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 та повідомив неправдиві відомості щодо необхідності зателефонувати, заздалегідь не маючи наміру повернути майно, попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон для того, щоб зателефонувати. Потерпілий ОСОБА_5 , добросовісно помиляючись у намірах ОСОБА_9 , погодився та надав йому свій планшет марки «LenovoTab 2 А7» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 1900 грн., який мав при собі, та який належить потерпілій ОСОБА_4 . Після чого, ОСОБА_9 , отримавши від ОСОБА_5 вказаний планшет, попросив останнього почекати в приміщенні під`їзду зазначеного будинку, а сам вийшов на вулицю та відразу з місця вчиненого злочину зник, таким чином заволодівши отриманим у потерпілого планшетом.

У подальшому ОСОБА_9 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на суму 1900 грн.

Між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 , неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 , законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_9 досягнуто та підписано угоду про примирення від 26 жовтня 2018 року, яку подано під час судового розгляду по суті, за змістом якої обвинувачений повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, обвинувачений у повному обсязі відшкодував потерпілим завдану злочином шкоду, та останні не мають до нього претензій матеріального та морального характеру. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_9 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.09.2017 року визначити остаточне покарання ОСОБА_9 у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 після роз`яснення йому суті обвинувачення, визнав свою вину у скоєнні інкримінованого злочину за ч. 2 ст. 190 КК України., тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно. Також пояснив суду, що розуміє права, надані йому законом, угоду укладає добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди зрозумілі, готовий виконати умови угоди та понести визначене в ній покарання. Просив затвердити зазначену угоду.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 , неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 просили затвердити угоду про примирення та заявили, що зазначену угоду укладено добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для них зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_9 узгоджену в угоді міру покарання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення , суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_9 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, віднесений до злочину середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.
Потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до умов угоди роз`яснено та ними усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення їм наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Виходячи з умов угоди, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, потерпілим зрозумілі.
Також, в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.
Суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданого злочином збитку. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_9 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Судові витрати відсутні.
Під час судового розгляду захисником обвинуваченого заявлено клопотання про застування до обвинуваченого положень п.п. «в», «е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину та є особою яка є потерпілою від наслідків аварії на ЧАЕС (категорії 4).
Обвинувачений після роз`яснення йому наслідків застування амністії дав свою згоду на застосування положень п.п. «в», «е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Вирішуючи дане питання, суд виходить з наступного. ОСОБА_9 має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та є особою, яка є потерпілою від наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 . Даних про позбавлення обвинуваченого батьківських прав щодо дитини суду не надано, у зв`язку з чим суд вважає за можливо звільнити його від покарання за вчинення даного злочину.

Прокурор та потерпілі проти застосування амністії до обвинуваченого не заперечують.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, п.п. «в», «е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» суд,-

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 26.10.2018 року про примирення, між сторонами судового провадження - потерпілою ОСОБА_4 , неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 , законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч 2 ст. 190 КК України.

Визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити узгоджену сторонами в угоді про примирення міру покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.09.2017 року визначити остаточне покарання ОСОБА_9 у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі зарахувавши до строку покарання частково відбуте покарання за вироком суду від 11.09.2017 року.

Звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання на підставі п. «в», «е» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід ОСОБА_9 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його із залу суду негайно поновивши його в правах.

Речовий доказ: договір ломбарду «Скарбниця» зберігати при матеріалах справи .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1