ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1/753/25/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у склад колегії:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

учасників судового розгляду:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представників служби у справах дітей ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

законного представника неповнолітнього

підсудного ОСОБА_16 ,

підсудних ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за звинуваченням:

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 187, п. 6 ч.2 ст. 115 КК України;

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Южноукраїнська Миколаївської обл., українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого молодшим науковим співробітником з відділу захисту атмофсферного повітря Інституту газу НАН України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 304 КК України;

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Рахіва Закарпатської обл., українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 126 КК України;

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Житомир, українця,громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, 2015 року народження, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.121, ч.1 ст.125 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_17 28 листопада 2011 року, приблизно о 22 годині 10 хвилин, знаходячись на другому поверсі під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_5 , вчинив напад на ОСОБА_21 з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого (розбій), із заподіянням ОСОБА_21 тяжких тілесних ушкоджень за наступних обставин.

Так, ОСОБА_17 28 листопада 2011 року, приблизно о 22 годині 05 хвилин, знаходячись на площадці другого поверху під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_5 , побачив потерпілого ОСОБА_21 , який дзвонив у дзвінки квартир мешканців другого поверху вказаного будинку та кликав на допомогу у зв`язку з його побиттям ОСОБА_17 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , яке відбулось раніше між дев`ятим та одинадцятим поверхами зазначеного під`їзду. Побачивши, що на дзвінки та крики ОСОБА_21 про допомогу ніхто з мешканців будинку не реагує, у ОСОБА_17 виник умисел на вчинення нападу на ОСОБА_21 з метою заволодіння його майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення нападу на ОСОБА_21 , з метою заволодіння його майном, ОСОБА_17 підбіг до ОСОБА_21 і став наносити йому удари руками у різні частини тіла. В цей час потерпілий ОСОБА_21 став чинити опір ОСОБА_17 , захищаючись від ударів останнього. Усвідомлюючи, що таким чином подолати опір ОСОБА_21 та заволодіти його майном він не зможе, ОСОБА_17 , застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, дістав з кишені ніж, лезом якого умисно став наносити ОСОБА_21 численні удари у різні частини тіла.

В результаті злочинних дій ОСОБА_17 потерпілому ОСОБА_21 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 148/2970/2 від 12 січня 2012 року, було спричинено наступні тілесні ушкодження:

-колото-різана рана у лобній ділянці по центру та зліва, від якої відходить раньовий канал із ушкодженням по ходу м`яких тканин кістки;

-різана рана, що розповсюджується з верхнього повіка правого ока на лобно-скроневу ділянку зліва, з ушкодженням м`яких тканин та носової кістки;

-колото-різана рана у лівій скроневій ділянці, з відходженням раньового каналу та ушкодженням по ходу поверхонь скроневої артерії, лівої скроневої кістки;

-колото-різана рана у лівій щічній ділянці, з відходженням раньового каналу та ушкодженням по ходу артерії обличчя, лівої верхньої щелепи;

-різані рани у лівій щічно-виличній ділянці, з проникненням у переддверря роту та ушкодженням м`яких тканин;

-різані рани в ділянці носа та рота зліва, з ушкодженням м`яких тканин;

-різана рана в ділянці тіла нижньої щелепи зліва, з ушкодженням м`яких тканин;

-різана рана у правій щічній ділянці з проникненням у переддверря рота та ушкодженням м`яких тканин, різана рана язика;

-наскрізне колото-різане поранення, яке розповсюджується з лівої передньо-бокової поверхні шиї та закінчується у нижній третині шиї з права, з відходженням раньового каналу та ушкодженням по ходу м`яких тканин, лівої зовнішньої яремної судини, верхньої щитовидної артерії, щитовидного хряща;

-колото-різана рана в ділянці правого плеча, з відходженням раньового каналу та ушкодженням по ходу м`яких тканин;

-наскрізне колото-різане поранення лівого плеча та ліктьової ямки, лівого плеча - з відходження раньового каналу та ушкодженням м`яких тканин;

-різана рана передньої поверхні грудей з права з ушкодженням м`яких тканин;

-крововиливи м`яких тканин у зоні ушкоджень та по ходу раньових каналів.

Увесь вищеописаний комплекс ушкоджень, що супроводжується загрозливими для життя явищами та обумовив смерть потерпілого - має ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

-садна в області лоба справа.

Характер та морфологія даних ушкоджень свідчить про те, що вони виникли від дії тупого предмета(ів) з обмеженою поверхнею контакту, не виявивши своїх індивідуальних особливостей в ушкодженнях. Дані ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Подолавши таким способом опір ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , з метою доведення до кінця свого злочинного умислу на заволодіння майном ОСОБА_21 , з метою обернення на свою користь для особистого збагачення, дістав з кишені одягу ОСОБА_21 мобільний телефон «Айфон 3 Джі», вартістю 4000 гривень, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «МТС» номер НОМЕР_1 , вартістю 100 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 200 гривень, незаконно заволодівши майном потерпілого ОСОБА_21 , чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 4300 гривень, після чого з місця вчинення злочину втік, розпорядившись майном потерпілого на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_17 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України.
Крім того, 28 листопада 2011 року, приблизно о 22 годині 15 хвилин, ОСОБА_17 , знаходячись на другому поверсі під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_5 , вчинив умисне вбивство ОСОБА_21 , з корисливих мотивів за наступних обставин.

Так, 28 листопада 2011 року, приблизно о 22 годині 05 хвилин, ОСОБА_17 знаходячись на площадці другого поверху під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_5 , побачив потерпілого ОСОБА_21 , який дзвонив у дзвінки квартир мешканців другого поверху вказаного будинку та кликав на допомогу у зв`язку з його побиттям ОСОБА_17 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , яке відбулось раніше між дев`ятим та одинадцятим поверхами зазначеного під`їзду. Побачивши, що на дзвінки та крики ОСОБА_21 про допомогу ніхто з мешканців будинку не реагує, у ОСОБА_17 виник умисел на вчинення нападу на ОСОБА_21 з метою заволодіння його майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення нападу на ОСОБА_21 , з метою заволодіння його майном, ОСОБА_17 підбіг до ОСОБА_21 і став наносити йому удари руками у різні частини тіла. В цей час потерпілий ОСОБА_21 став чинити опір ОСОБА_17 , захищаючись від ударів останнього. Усвідомлюючи, що таким чином подолати опір ОСОБА_21 та заволодіти його майном він не зможе, у ОСОБА_17 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_21 з корисливих мотивів.

З метою реалізації свого злочинного умислу на умисне вбивство ОСОБА_21 з корисливих мотивів, ОСОБА_17 , усвідомлюючи наслідки своїх злочинних дій та бажаючи настання смерті ОСОБА_21 , дістав з кишені ніж, лезом якого умисно став наносити ОСОБА_21 численні удари у життєво-важливі органи, внаслідок яких ОСОБА_21 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у приміщенні Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги.

В результаті злочинних дій ОСОБА_17 потерпілому ОСОБА_21 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 148/2970/2 від 12 січня 2012 року, було спричинено наступні тілесні ушкодження:

-колото-різана рана у лобній ділянці по центру та зліва, від якої відходить раньовий канал із ушкодженням по ходу м`яких тканин кістки;

-різана рана, що розповсюджується з верхнього повіка правого ока на лобно-скроневу ділянку зліва, з ушкодженням м`яких тканин та носової кістки;

-колото-різана рана у лівій скроневій ділянці, з відходженням раньового каналу та ушкодженням по ходу поверхонь скроневої артерії, лівої скроневої кістки;

-колото-різана рана у лівій щічній ділянці, з відходженням раньового каналу та ушкодженням по ходу артерії обличчя, лівої верхньої щелепи;

-різані рани у лівій щічно-виличній ділянці, з проникненням у переддверря роту та ушкодженням м`яких тканин;

-різані рани в ділянці носа та рота зліва, з ушкодженням м`яких тканин;

-різана рана в ділянці тіла нижньої щелепи зліва, з ушкодженням м`яких тканин;

-різана рана у правій щічній ділянці з проникненням у переддверря рота та ушкодженням м`яких тканин, різана рана язика;

-наскрізне колото-різане поранення, яке розповсюджується з лівої передньо-бокової поверхні шиї та закінчується у нижній третині шиї з права, з відходженням раньового каналу та ушкодженням по ходу м`яких тканин, лівої зовнішньої яремної судини, верхньої щитовидної артерії, щитовидного хряща;

-колото-різана рана в ділянці правого плеча, з відходженням раньового каналу та ушкодженням по ходу м`яких тканин;

-наскрізне колото-різане поранення лівого плеча та ліктьової ямки, лівого плеча - з відходження раньового каналу та ушкодженням м`яких тканин;

-різана рана передньої поверхні грудей з права з ушкодженням м`яких тканин;

-крововиливи м`яких тканин у зоні ушкоджень та по ходу раньових каналів.

Увесь вищеописаний комплекс ушкоджень, що супроводжується загрозливими для життя явищами та обумовив смерть потерпілого - має ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Між даним комплексом ушкоджень у вигляді множинних різаних та колото-різаних поранень голови, шиї, грудей, верхніх кінцівок та причиною настання смерті вбачається прямий причинно- наслідковий зв`язок.

Смерть ОСОБА_21 настала в результаті множинних різаних та колото-різаних поранень голови, шиї, грудей, верхніх кінцівок, що супроводжувались кровотечею, що призвела до розвитку масивної крововтрати, геморагічного шоку.

Таким чином, ОСОБА_17 вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, тобто скоїв злочин, передбачений п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Підсудний ОСОБА_17 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів за ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 187, п. 6 ч.2 ст. 115 КК України визнав в повному обсязі та суду пояснив, що з загиблим ОСОБА_21 його познайомила його рідна тітка. Відносини з ОСОБА_21 спочатку склались дружні, але потім вони перестали спілкуватись, оскільки ОСОБА_21 почав погано говорити про його дружину ОСОБА_22 ОСОБА_18 він познайомився коли перевівся у гімназію, що знаходиться на Позняках. ОСОБА_18 познайомив його з ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Між ним та ОСОБА_21 дійсно була усна домовленість про купівлю двох мобільних телефонів «Айфон», які він привіз з Росії. Отримавши ці мобільні телефони, він передав їх ОСОБА_21 , а той передав йому за ці телефони гроші, суму яких він не пам`ятає. В листопаді 2011 р. у нього виник конфлікт з ОСОБА_21 . Він хотів змусити ОСОБА_21 припинити з ним спілкуватись та для цього зустрітись з ним. ОСОБА_19 та ОСОБА_20 мали підстрахувати його у випадку, якщо під час зустрічі із ОСОБА_21 останній почне застосовувати відносно нього фізичну силу за грошову винагороду. 28.11.2018 р. він зустрівся з ОСОБА_21 в будинку АДРЕСА_5 . ОСОБА_19 та ОСОБА_20 перебували разом з ним, а ОСОБА_18 знаходився на вулиці. В цьому будинку на площадці сходів верхнього поверху між ними зав`язалась бійка, в ході якої він та ОСОБА_21 обопільно наносили одне одному тілесні ушкодження. Першим бійку почав ОСОБА_21 . При цьому у ОСОБА_21 з собою був кухоний ніж, яким він намагався нанести йому удари. Побачивши у ОСОБА_21 ніж, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 втекли. Яких-небудь тілесних ушкоджень ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . ОСОБА_21 не наносили, лише хтось з них штовхнув його під час втечі. В цей час між ним та ОСОБА_21 продовжувалась бійка, в ході якої він отримав поранення у лівий бік тулуба, а також поранення рук внаслідок намагання відібрати у ОСОБА_21 цей ніж. В ході бійки він вихопив у ОСОБА_21 ніж та наніс йому численні удари, проте куди він наносив ці удари та їх кількість він не запам`ятав. Сам він собі яких-небудь тілесних ушкоджень не наносив. Не заперечував, що смерть ОСОБА_21 настала від нанесення ним тілесних ушкоджень ножем, перелік яких не оспорював. Також не заперечував, що після нанесення зазначених тілесних ушкоджень він заволодів мобільним телефоном, належним потерпілому, який пізніше викинув.Таким чином, за змістом своїх показів підсудний ОСОБА_17 , свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав частково.

Підсудний ОСОБА_18 в судовому засіданні свою вину у скоєнні інкримінованих злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 304 КК України не визнав, від дачі показів в силу ст. 63 Конституції України відмовився та підтримав свої покази, надані ним під час судового розгляду попереднім складом суду. Покази підсудного ОСОБА_18 , які надавались під час досудового слідства та на суді були оголошені під час судового розгляду згідно ст.301 КПК України / в редакції 1960 року/.

Під час досудового слідства підсудний ОСОБА_18 пояснював, що 28.11.2011 року в ході зустрічі з ОСОБА_17 останній запропонував йому побити ОСОБА_21 , на що він здивувався, так як вважав, що ОСОБА_21 та ОСОБА_17 є справжніми друзями. ОСОБА_17 почав говорити, що має до ОСОБА_21 особисті рахунки. Однак він відмовив ОСОБА_17 в побитті ОСОБА_21 , оскільки вважав, що він йому нічого поганого не зробив. ОСОБА_17 , запитав, чи є в нього знайомі, які можуть побити або налякати ОСОБА_21 та додав, що ОСОБА_21 необхідно буде «вирубити», тобто вдарити так, щоб він втратив свідомість, а потім ОСОБА_17 залишиться з ним наодинці та щось у нього забере, що конкретно він хоче відібрати у ОСОБА_21 не повідомив. Потім ОСОБА_17 запропонував заїхати до ОСОБА_21 . Ярослав повідомив, що до ОСОБА_21 йому необхідно заїхати на 5 хвилин, після чого вони сіли в таксі, та поїхали до ОСОБА_21 . Точну адресу він не запам`ятав, але приїхали вони на Печерськ. Вони зупинились біля дому ОСОБА_21 , ОСОБА_17 відпустив таксі і сказав, щоб він його зачекав біля під`їзду. На що він погодився і пішов на зупинку громадського транспорту очікувати ОСОБА_17 . Приблизно через 5 хвилин ОСОБА_17 повернувся і показав йому конверт з грошовими коштами та повідомив, що там 18 тисяч гривень, різними купюрами по 200 та 500 гривень. ОСОБА_17 пояснив, що це грошові кошти за мобільні телефони. Під час зустрічі з ОСОБА_20 та ОСОБА_19 біля торгівельного центру «Нова лінія» ОСОБА_17 повідомив ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , що потрібно «вирубити» одну людину. Але ОСОБА_20 та ОСОБА_19 відповіли, що вони не можуть гарантувати, що зможуть «вирубити» людину. Після того, як ОСОБА_21 та ОСОБА_17 зайшли до під`їзду, він почув крики з під`їзду «допоможіть», як йому здалося крик доносився з верхнього поверху. Також було чутно гуркіт дверей. Приблизно через пів-хвилини, він побачив як ОСОБА_20 та ОСОБА_19 вибігли з під`їзду будинку та забігли за будинок. Через деякий час йому зателефонував ОСОБА_23 та вони домовились про зустріч. Коли він підійшов до ОСОБА_17 , то побачив на ньому велику кількість крові, його обличчя було в крові та його права рука була з ножовим пораненням. ОСОБА_17 сказав, що ОСОБА_21 дістав ніж та почав його бити ножем, але він вихватив в нього ніж своєю рукою та вдарив ОСОБА_21 ножем в шию. Після чого він з ОСОБА_17 пішли в бік дитячого садка. ОСОБА_17 вирішив подзвонити матері, щоб вона забрала його та розповісти їй, що на нього напали. Також ОСОБА_17 показав йому телефон «Айфон» і повідомив, що він забрав його у ОСОБА_21 для того, щоб видалити телефонні дзвінки з останнім, після чого викинув телефон в сторону кущів. 28.11.2011 року, після 23 години він телефонував ОСОБА_20 та розповідав йому про події, про які йому стало відомо зі слів ОСОБА_17 , а саме про те, що останній був незадоволений тим, що ОСОБА_20 та ОСОБА_19 мало побили ОСОБА_21 . Крім цього, він розповів ОСОБА_20 про те, що бачив, як ОСОБА_17 , взявши з землі камінь, 2 чи 3 рази вдарив себе в область обличчя. При цьому ОСОБА_17 сказав йому, що робить це для того, щоб повідомити свою маму про те, що на нього хтось напав на вулиці.

/т. 6 а.с. 80-99/

Під час судового розгляду справи попереднім складом суду підсудний ОСОБА_18 пояснював, 27.11.2011 року йому зателефонував його знайомий ОСОБА_17 , який запропонував йому зустрітись наступного дня о 12 годині біля станції метро «Університет», на що він погодився. 28.11.2011 р. о 12 годині він зустрівся з ОСОБА_17 біля станції метро «Університет». Далі вони завітали до кафе неподалік, де ОСОБА_17 пояснив,що йому необхідно зустрітись та поспілкуватись зі своїм знайомим ОСОБА_21 , який старший за нього, більший та сильніший його та сказав, що він боїться, що під час спілкування у них може виникнути конфлікт, у зв`язку з чим попросив підстрахувати його під час зустрічі, роз`єднати і можливо пару разів вдарити ОСОБА_21 . Про зміст майбутньої розмови з ОСОБА_21 . ОСОБА_17 йому не розповідав. На це прохання від відмовив ОСОБА_17 , після чого останній спитав, чи є в нього знайомі, які можуть йому допомогти. Після цього вони пішли в інститут травматології, де він пройшов консультацію. Після цього ОСОБА_17 викликав таксі і вони поїхали додому. По дорозі вони зупинились та вийшли біля Києво-Печерської Лаври. ОСОБА_17 відійшов а він став чекати його на автобусній зупинці. Він здогадався, що ОСОБА_17 пішов до будинку, де проживав ОСОБА_21 , оскільки ОСОБА_17 йому розповідав про знайомство з останнім. Через деякий час ОСОБА_17 вийшов з конвертом і сказав, що в конверті знаходяться грошові кошти в сумі 18 000 грн. за мобільні телефони «Айфон». Цей конверт він сховав, викликав таксі, завіз його додому і поїхав до себе. Ввечері він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_20 , з яким він займався в спортивній секції з самбо. Під час спілкування з ОСОБА_20 він пригадав прохання ОСОБА_17 та спитав у ОСОБА_20 номер телефону знайомого, який би міг допомогти ОСОБА_17 . Він розповів ОСОБА_20 навіщо ОСОБА_17 потрібна допомога, на що ОСОБА_20 сказав, що зможе йому допомогти. Пізніше він зателефонував ОСОБА_17 та розповів про знайомого ОСОБА_20 , який погодився йому допомогти, після чого ОСОБА_17 повідомив, що сьогодні хоче зустрітись з ОСОБА_20 та попросив під`їхати о 20 год. до торгівельного центру «Нова Лінія», що по вул. Харківське шосе. Він зателефонував ОСОБА_20 і вони домовились, що вони зустрінуться біля його будинку о 19-30 год. Після чого до нього прийшов ОСОБА_20 разом зі своїм знайомим ОСОБА_19 , якого він декілька разів бачив, але особисто не був з ним знайомий. Вони втрьох приїхали до торгівельного центру «Нова Лінія», де їх чекав ОСОБА_17 . Він познайомив ОСОБА_17 з ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , яким ОСОБА_17 пояснив, в чому полягає допомога. Потім вони всі разом підійшли до будинку, який знаходився неподалік торгівельного центру, та піднялись на 11 поверх. ОСОБА_17 повідомив, що скоро приїде його знайомий ОСОБА_21 . Він в свою чергу спустився вниз та вийшов з будинку чекати ОСОБА_20 . Через деякий час на таксі приїхав чоловік та ОСОБА_17 зустрів його біля під`їзду. Через декілька хвилин він побачив, як із під`їзду вибігли ОСОБА_20 і ОСОБА_19 . ОСОБА_18 пішов за ними, та в цей час йому зателефонував ОСОБА_17 та спитав, де він знаходиться, на що він відповів, що перебуває неподалік будинку. ОСОБА_17 попросив його підійти до нього, та повідомив, що ОСОБА_21 напав на нього з ножем, та наніс йому тілесні ушкодження, і він погано себе почуває. Підійшовши до ОСОБА_17 , останній був в крові, та показав йому розрізану руку. Він спитав у ОСОБА_17 , що трапилось, на що той повідомив, що ОСОБА_21 під час сварки дістав ніж і напав на нього з ножем і в ході бійки ОСОБА_17 вихватив ніж у ОСОБА_21 і вдарив його ножем декілька разів. Він спитав, що з ОСОБА_21 , на що ОСОБА_17 відповів, що з ним все нормально, після цього він спитав, куди він дів ніж, на що ОСОБА_17 відповів, що залишив його на місці бійки. Після цього ОСОБА_17 зателефонував своїй матері та пояснив, що на нього здійснили напад та повідомив де він знаходиться, після чого попросив батьків, щоб ті приїхали та забрали його. Він спитав, чи не потрібна йому його допомога, на що ОСОБА_17 відповів, що допомога йому не потрібна, після чого ОСОБА_17 сказав, що буде очікувати батьків, а йому краще йти додому. Потім ОСОБА_17 взяв з землі цеглу і бив себе по голові для того, щоб сказати батькам, що на нього напали. Крім того, ОСОБА_17 пропонував йому телефон ОСОБА_21 , але він відмовився. Через декілька днів він дізнався від ЗМІ про вбивство в той день в тому будинку, після чого його затримали. ОСОБА_18 повідомив, що він не знав, що ОСОБА_20 та ОСОБА_19 є неповнолітніми, оскільки вони з ОСОБА_20 тренувались в одній групі та вважав останнього своїм ровісником. ОСОБА_19 також тренувався з ними в групі, якого він також вважав ровісником. Також ОСОБА_18 зазначив, що він шкодує про те, що сталося, та додав, що він з ОСОБА_17 не домовлявся про нанесення ОСОБА_21 тяжких тілесних ушкоджень та сам їх не наносив / т. 9 а.с. 55 -57/

Підсудний ОСОБА_20 в судовому засіданні свою вину у скоєнні інкримінованих злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 126 КК України визнав частково, відмовився від дачі показів в силу ст. 63 Конституції України та підтримав свої покази, надані ним під час судового розгляду попереднім складом суду. Покази підсудного ОСОБА_20 , які надавались під час досудового слідства та на суді були оголошені під час судового розгляду згідно ст.301 КПК України / в редакції 1960 року/.

Під час досудового слідства підсудний ОСОБА_20 поясняв, що при зустрічі з ОСОБА_18 останній повідомив, що необхідно надати допомогу його знайомому, а саме фізично розібратись з іншим чоловіком. Після того він поспілкувався на цю тему з ОСОБА_19 і той погодився допомогти. Коли він, ОСОБА_19 та ОСОБА_18 зібрались поблизу його дому від ОСОБА_18 він дізнався, що необхідно «розібратись» з чоловіком, який образив його товариша на ім`я ОСОБА_24 . Про те, що потрібно робити він повідомив, що потрібно «пресонути» або пару разів вдарити та що про всі подробиці вони дізнаються згодом. Знаходячись у вказаному місці, ОСОБА_17 повідомив їм, що невдовзі приїде чоловік на ім`я ОСОБА_25 та його потрібно буде «вирубити». На що він та ОСОБА_19 повідомили, що ОСОБА_24 передивився фільмів та цього не треба робити. Вони з ОСОБА_19 вдвох порадились та домовились декілька разів вдарити раніше незнайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_25 . Про це ОСОБА_17 вони не повідомили, а погодились на його пропозицію. Після чого, він, ОСОБА_19 та ОСОБА_18 по черзі запитували у ОСОБА_26 , навіщо потрібно «вирубити» чоловіка на ім`я ОСОБА_25 , на що ОСОБА_23 відповів, що це їх не стосується. Вони дали ОСОБА_27 одну купюру 500 гривень, він взяв гроші та поклав їх до внутрішньої кишені власної куртки. Після того вони пішли в будинок, обраний ОСОБА_17 . Після того, як він та ОСОБА_19 зайшли в будинок, піднялись на 11 поверх,почули голос ОСОБА_17 та ОСОБА_21 , ОСОБА_19 правою рукою вдарив ОСОБА_21 в область обличчя, останній зробив два кроки назад та почав тікати, а він разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_19 стали бігти за ним. Наздогнавши ОСОБА_21 між 9 та 10 поверхами він особисто наніс останньому рукою один удар кулаком в область грудей. ОСОБА_25 кричав: «Помогите, милиция» та продовжив тікати. Добігши до 7-го поверху він сказав ОСОБА_19 , що потрібно тікати додому. Втрьох вони зайшли до ліфту та з 7-го поверху спускались на перший. Однак ліфт зупинився на 2-му поверсі. Коли двері ліфту відчинились на 2-му поверсі він почув крик ОСОБА_28 аналогічного змісту «Помогите, милиция». Крик походив з лівого боку, де розміщено коридор та квартири. З ліфту вийшов ОСОБА_17 та пішов в напрямку ОСОБА_28 . ОСОБА_19 спочатку також хотів піти за ОСОБА_29 , але зупинившись поблизу входу до коридору, розвернувся та пробіг до балкону другого поверху. Після чого він спустився ліфтом на 1-й поверх та вийшов з під`їзду, а ОСОБА_19 зістрибнув з балкону 2-го поверху. 28.11.2011 року під час бесіди з ОСОБА_30 він дізнався, коли він з ОСОБА_29 проходили подвір`ям, неподалік від під`їзду, то ОСОБА_17 підняв із землі камінь та вдарив себе по голові, пояснивши - це на той випадок, якщо ОСОБА_31 звернеться до міліції

/т. 7 а.с. 7-12/

Під час судового розгляду підсудний ОСОБА_20 пояснював, що 27.11.2011 року йому на мобільний телефон зателефонував його знайомий ОСОБА_18 та повідомив, що його однокласнику ОСОБА_17 потрібна допомога. ОСОБА_18 пояснив, що ОСОБА_17 хтось образив, та цю людину необхідно налякати або не сильно побити. Разом з ним в той час перебував ОСОБА_19 , якому він передав розмову з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 погодився допомогти йому. 28.11.2011 р. він разом з ОСОБА_19 та ОСОБА_32 на маршрутному таксі проїхали до ТЦ «Нова Лінія», де біля торгівельних кіосків зустрілись з раніше незнайомим йому ОСОБА_17 , який повідомив, що йому з ОСОБА_19 необхідно буде налякати ОСОБА_21 . Після цього ОСОБА_17 передав йому 500 гривень. Далі ОСОБА_17 повів їх до будинку АДРЕСА_5 , розташованого неподалік ТЦ «Нова Лінія». Зайшовши до вказаного будинку, вони на ліфті піднялись на 11 поверх, а ОСОБА_18 спустився на 1 поверх. Через деякий час під`їхав автомобіль таксі та ОСОБА_17 пішов зустрічати ОСОБА_21 , а вони з ОСОБА_19 очікували на них на 11 поверсі на сходинковому майданчику вказаного будинку. ОСОБА_17 з ОСОБА_21 почали підніматись з 10 на 11 поверх, між ними відбувалась емоційна розмова, та коли вони вже наближались до них, ОСОБА_17 зайшов за їх спини і наказав : «Бейте его». Після чого він наніс ОСОБА_21 один удар в область тулуба, а ОСОБА_19 в область голови. Після цього ОСОБА_21 побіг донизу, а вони пішли на 11 поверх, утрьох сіли в ліфт, він натиснув кнопку 1 поверху, однак ліфт зупинився на 2 поверсі. Коли двері ліфта відчинились, вони побачили як ОСОБА_17 побіг за ОСОБА_21 в бік квартир. Він в свою чергу разом з ОСОБА_19 вибігли з будинку і побігли в сторону зупинки, сіли на маршрутку та поїхали додому. ОСОБА_20 додав, що він хотів лише налякати ОСОБА_21 та не мав намір наносити останньому тяжкі тілесні ушкодження. Про обставини бійки між ОСОБА_17 і ОСОБА_21 йому нічого не відомо. Пізніше в цей вечір ОСОБА_18 йому зателефонував та повідомив, що дочекався біля будинку ОСОБА_17 , який був увесь в крові. Також ОСОБА_18 розповів йому, що ОСОБА_17 вдарив себе каменем, навіщо він це зробив не пояснив. Про вбивство ОСОБА_21 йому стало відомо на наступний день.

/т.9 а.с.85-91 /

Підсудний ОСОБА_19 в судовому засіданні свою вину у скоєнні інкримінованих злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.121, ч.1 ст.125 КК України визнав частково, від дачі показів в силу ст. 63 Конституції України відмовився, та підтримав свої покази, надані ним під час судового розгляду попереднім складом суду.

Покази підсудного ОСОБА_19 , які надавались під час досудового слідства та на суді були оголошені під час судового розгляду згідно ст.301 КПК України / в редакції 1960 року/.

Під час досудового слідства підсудний ОСОБА_19 пояснював, що в ході розмови з ОСОБА_20 останній повідомив йому, що потрібно допомогти його знайомому ОСОБА_18 і що за цю роботу їм буде заплачено по 500 гривень кожному, на що він погодився. 28.11.2011 року приблизно о 17 годині в телефонній розмові вони домовились зустрітись поруч зі станцією метро «Позняки» о 18 годині, для того, щоб в подальшому побити людину. Приблизно о 21 годині біля ТЦ «Нова Лінія», по вул. Харківське шосе в м. Києві, вони зустрілись з ОСОБА_17 , який передав ОСОБА_20 гроші в сумі 500 гривень. Після чого ОСОБА_17 провів їх до будинку АДРЕСА_5 . Зайшовши в будинок, вони ліфтом піднялись на 11 поверх, де ОСОБА_17 домовився про зустріч з ОСОБА_21 . Коли приїхав ОСОБА_21 вони знаходились на сходах 11 поверху. Як тільки ОСОБА_17 пройшов біля них, а ОСОБА_21 наблизився ближче, він штовхнув останнього та наніс удар кулаком в обличчя. Відразу після цього ОСОБА_21 почав кричати та побіг сходами донизу. Він разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_17 сіли до ліфту та почали спускатись на перший поверх, однак ліфт зупинився на другому поверсі. Коли відчинились двері ліфта у коридорі стояв ОСОБА_21 , у якого з носа йшла кров. Побачивши їх, останній побіг до загального коридору 2-го поверху, який веде до вхідних дверей квартир. За ним з ліфта вийшов ОСОБА_17 , а він з цікавості також вийшов з ліфта. У коридорі, він побачив, що ОСОБА_17 б`ється з ОСОБА_21 . Злякавшись, він вибіг на загальний балкон другого поверху будинку, звідки зістрибнув на вулицю /т.6. а.с. 163-166, 168-172/

Під час судового розгляду підсудний ОСОБА_19 пояснював, що 27.11.2011 року йому на мобільний телефон зателефонував його знайомий ОСОБА_20 , який повідомив, що його колишньому однокласнику ОСОБА_18 , до якого в свою чергу звернувся ОСОБА_17 , потрібна допомога, яка полягала в тому, щоб побити знайомого ОСОБА_17 . За надання вказаної допомоги ОСОБА_20 обіцяли винагороду. Зустрівшись з ОСОБА_18 , останній повідомив, що ОСОБА_17 чекає на них біля ТЦ «Нова лінія», після чого вони втрьох сіли на маршрутне таксі № 45 і поїхали до ТЦ «Нова лінія». Там вони зустрілись із ОСОБА_17 , який їм пояснив, що треба побити та налякати одного чоловіка, для цього краще за все підійде під`їзд будинку і вони всі почали шукати будинок, який для цього підходить. Знайшовши будинок АДРЕСА_5 , вони дочекались, коли хтось вийде з під`їзду і зайшли в під`їзд вчотирьох, зайшли в ліфт і піднялись на 11 поверх. На загальному балконі 11 поверху ОСОБА_17 зателефонував ОСОБА_21 і сказав йому, щоб той під`їхав до цього будинку. Після цього ОСОБА_18 сказав, що буде чекати їх під будинком і спустився вниз. Через 15 хвилин ОСОБА_17 зателефонував ОСОБА_21 та повідомив, що він вже під`їхав та попросив його зустріти. Він з ОСОБА_20 залишились чекати на 11 поверсі будинку, тоді як ОСОБА_17 разом з ОСОБА_21 повинні були доїхати до 10 поверху, а потім на 11 піднятися по сходах. Після цього він з ОСОБА_20 почули як ОСОБА_17 з ОСОБА_21 піднімаються по сходах, та вони почали спускатись до них на зустріч. Коли вони побачили ОСОБА_21 та ОСОБА_17 , ОСОБА_17 сказав «Бийте його», після чого він відштовхнув ОСОБА_21 та один раз ударив йому кулаком в обличчя. ОСОБА_21 налякався та почав тікати вниз по сходам, а вони разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_17 , піднялись на 11 поверх, сіли в ліфт та поїхали донизу на 1 поверх, однак ліфт зупинився на 2 поверсі та вони побачили ОСОБА_21 , який був наляканий та у нього з носа йшла кров. Коли ОСОБА_21 їх побачив, то почав тікати в коридор до квартир, ОСОБА_17 побіг за ним. В коридорі він побачив як ОСОБА_21 з ОСОБА_17 б`ються та ОСОБА_21 голосно викрикував «Я тебе вб`ю, ОСОБА_24 ». При цьому ножа він не бачив. В той час він перелякався, що їх можуть викрити сусіди та вибіг на загальний балкон 2 поверху та вистрибнув донизу, там його чекав ОСОБА_20 і вони разом побігли на зупинку автобусу. В той момент ОСОБА_20 зателефонував ОСОБА_18 і сказав, щоб вони повернулись, але вони були налякані і не хотіли повертатися. На зупинці вони сіли по різним автобусам і роз`їхались по домам. На наступний день він дізнався, що ОСОБА_21 помер / т.9 а.с.76-81 /.

Вина підсудного ОСОБА_17 в об`ємі дій, зазначених у вироку, підтверджується сукупністю наступних доказів встановлених та досліджених у судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_33 , покази якої на досудовому слідстві були оголошені у судовому засідані, пояснювала, що загиблий ОСОБА_31 був її сином, мешкав разом із нею, чоловіком та донькою у квартирі АДРЕСА_6 . 28 листопада 2011 року, приблизно о 21 годині, у той час коли вона разом з чоловіком та донькою знаходилась вдома, додому повернувся ОСОБА_21 , який попросив у неї подати пакет, у якому знаходилась пляшка вина, після чого сказав, що повернеться через дві години та вийшов з квартири. Приблизно о 22 чи 23 годині вона разом з чоловіком та донькою лягли відпочивати, однак сина вдома ще не було. 29 листопада 2011 року, приблизно о 03 годині їм додому зателефонували працівники міліції, які попросили приїхати до Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві, де їй стало відомо, що ОСОБА_21 помер у лікарні швидкої медичної допомоги від отриманих ножових поранень./ т.1 а.с.199-201 /.
Потерпіла ОСОБА_34 , покази якої на досудовому слідстві були оголошені у судовому засідані пояснювала, що її брат ОСОБА_21 , мешкав разом з нею та батьками у квартирі АДРЕСА_6 . 28 листопада 2011 року, приблизно о 21 годині, у той час коли вона разом з батьками знаходилась за місцем мешкання, додому прийшов її брат ОСОБА_21 , який не роздягаючись попросив у матері подати йому пакет з пляшкою вина який був вдома, після чого сказав, що повернеться через дві години та вийшов з квартири. 29 листопада 2011 року, приблизно о 03 годині їм додому зателефонували працівники міліції, які попросили приїхати до Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві. У вказаному райуправлінні міліції, їм повідомили, що ОСОБА_21 помер у лікарні швидкої медичної допомоги від отриманих ножових поранень / т.1 а.с. а.с. 213-215/.
Аналогічні покази що до обставин повідомлення про смерть свого сина давав під час досудового слідства потерпілий ОСОБА_35 /т.1 а.с.а.с.230-231/.
Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні пояснював, що 28 листопада 2011 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, коли він знаходився за місцем свого проживання, у квартирі АДРЕСА_7 , він почув дзвінок у двері. Вийшовши у тамбур, він підійшов до загальних дверей, та почув крики про допомогу. Подивившись у глазок дверей, він побачив у коридорі двох чоловіків, один з яких наносив удари ножем другому чоловіку, який захищався від цих ударів. Після цього він по телефону викликав міліцію. В цей час з іншої квартири до коридору вийшли сусіди. Коли він вийшов у під`їзд, то побачив, потерпілого, який лежав на полу і кликав на допомогу. Того, хто наносив удари, в під`їзді не було. Йому відповідали, щоб він тримався, вже викликали швидку і міліцію. Його запитували, хто його побив, він відповідав нерозбірливо, захлинаючись кров`ю, називав прізвище ніби « ОСОБА_37 » і що йому 17 або 18 років. Потім приїхали працівники поліції та швидка медична допомога, які госпіталізували потерпілого. Потерпілий декілька разів повторював прізвище « ОСОБА_37 » і до приїзду працівників міліції і після. В подальшому він відповідав на питання працівників міліції. Крім того свідок чітко зазначив, що він в темряві чітко бачив лезо ножа, яким наносились удари потерпілому, але у кого саме був цей ніж він не бачив.
Свідок ОСОБА_38 в судовому засіданні пояснив, що станом на 28.11.2011 р. він працював інспектором патрульної служби Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві. В цей день, приблизно о 20 годині він разом з інспектором патрульної служби Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_39 та водієм заступили на чергування по охороні громадського порядку у Дарницькому районі міста Києва. Приблизно о 22 годині 15 хвилин від оперативного чергового Дарницького райуправління міліції в м. Києві ними було отримано виклик про те, що на другому поверсі другого під`їзду будинку АДРЕСА_5 бійка з ножовими пораненнями. Прибувши за вказаною оперативним черговим адресою, він разом з ОСОБА_39 піднялись на другий поверх будинку, де у загальному коридорі біля квартир АДРЕСА_8 та АДРЕСА_9 ними було виявлено на підлозі окривавлене тіло чоловіка, як потім з`ясувалось ОСОБА_21 . Помітивши, що ОСОБА_21 у свідомості, він попросив назватись та повідомити хто це з ним зробив. У відповідь ОСОБА_21 намагався назвати прізвище нападника та повідомив, що тілесні ушкодження йому наніс «Полушкін Ярослав». Під час того, як він спілкувався з ОСОБА_21 , інспектор ОСОБА_40 опитав мешканця квартири АДРЕСА_10 ОСОБА_41 , який назвав прикмети нападника, після чого ОСОБА_40 з водієм поїхали відпрацьовувати прилеглу до місця злочину територію. Через декілька хвилин приїхали медпрацівники швидкої медичної допомоги, які оглянувши ОСОБА_21 прийняли рішення про негайну госпіталізацію, та повезли останнього до лікарні швидкої медичної допомоги. Про злочин повідомив усно чергового. Свідок повідомив, що ні ножа, ні телефону на місці скоєння злочину не знайдено.
Свідок ОСОБА_40 у судовому засіданні , пояснював, щостаном на 28.11.2011 р. він працював інспектором патрульної служби Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві. В цей день, приблизно о 20 годині він разом з інспектором патрульної служби Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_42 та водієм патрульної служби Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_43 , заступили на чергування по охороні громадського порядку у Дарницькому районі міста Києва. Приблизно о 22 годині 15 хвилин від оперативного чергового Дарницького райуправління міліції в м. Києві ними було отримано виклик про те, що на другому поверсі другого під`їзду будинку АДРЕСА_5 бійка з ножовими пораненнями. По прибуттю на місце він разом з ОСОБА_44 . Піднялись на другий поверх, де у загальному коридорі біля квартир АДРЕСА_8 та АДРЕСА_9 виявили раніше не знайомого ОСОБА_21 , який лежав на підлозі. У ОСОБА_21 було візуально видно численні поранення обличчя. ОСОБА_38 відразу почав спілкуватись з ОСОБА_21 , а він почав спілкуватись з мешканцем квартири АДРЕСА_10 ОСОБА_45 ,який вийшов у коридор. Під час спілкування ОСОБА_36 повідомив, що через дверний глазок загального коридору він бачив раніше не знайомого йому чоловіка, який, тримаючи у руці ніж, наносив ним удари потерпілому ОСОБА_21 . Після нанесення ударів ножем чоловік пішов до ліфта. Також ОСОБА_36 описав ОСОБА_17 , після чого він разом з водієм ОСОБА_43 почали відпрацьовувати прилеглу до місця злочину територію, однак позитивного результату отримано не було. Потерпілий називав прізвище, яке вони занесли в рапорт.
Свідок ОСОБА_46 у судовому засіданні пояснював, щостаном на 28.11.2011 р. він працював лікарем підстанції № 9 швидкої медичної допомоги. В цей день під час чергування приблизно о 22 годині 17 хвилин, від диспетчера бригадою було отримано виклик, про те, що на другому поверсі, другого під`їзду будинку АДРЕСА_5 , ножове поранення. Приблизно о 22 годині 22 хвилин його бригада швидкої медичної допомоги прибули на місце виклику, де на другому поверсі загального коридору був виявлений раніше незнайомий йому ОСОБА_21 , який знаходився і коридорі у свідомості та весь був у крові. Після надання первинної медичної та хірургічної допомоги, хворого було переміщено на ношах до карети швидкої медичної допомоги та в подальшому госпіталізовано в БСМП в противошокову палату. Всі дані хворого були записані в карті виїзду швидкої допомоги, були записані з його слів, у зв`язку з чим було допущено помилку в написанні прізвища.
Свідок ОСОБА_47 , покази якого на досудовому слідстві були оголошені судом згідно ст.306 КПК України / в редакції 1960 року/ пояснював, що він мешкає у квартирі АДРЕСА_11 . 28 листопада 2011 року, приблизно о 22 годині 15 хвилин, коли він знаходився за місцем свого проживання, він почув шум, схожий на бійку, який лунав із загального коридору будинку, а потім почув дзвінок у його квартиру. Він вийшов з квартири та направився відчиняти двері загального коридору. В цей час він зустрів сусіда з квартири АДРЕСА_10 ОСОБА_41 , який дивився у глазок загальних дверей. Сусід відчинив двері і майже відразу зачинив, при цьому повідомив, що там відбувається бійка. Коли він сам подивився у глазок, то побачив, що у коридорі під`їзду відбувається бійка між двома незнайомими йому чоловіками. Під час бійки один з чоловіків наносив удари ножем в обличчя другому, стоячи при цьому в обіймах, а потім той чоловік, який наносив удари ножем, сів у ліфт і поїхав. Таким чином він бачив, що один чоловік захищався, а інший наносив удари. Коли свідок дивився в глазок, чоловіки стояли, а коли відкрив двері, то потерпілий вже лежав на полу. Сусід викликав працівників міліції, які прибули хвилин через п`ять, працівники швидкої медичної допомоги теж прибули через хвилин п`ять після прибуття працівників міліції. Останні почали розпитувати потерпілого, який був дуже порізаний, хто це зробив, на що він їм відповів, але яке прізвище, свідок не запам`ятав. Обличчя потерпілого було все порізане, він стікав кров`ю, медпрацівники йому надавали термінову допомогу / т.1 а.с.а.с. 249-250/.
Свідок ОСОБА_48 , покази якого на досудовому слідстві були оголошені судом згідно ст.306 КПК України / в редакції 1960 року/ пояснював, що станом на 28.11.2011 р. він працював водієм у ПП «Таксі мотор» на автомобілі «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 . В цей день приблизно о 19 годині від диспетчера ним було отримано виклик про те, що по вул. Кіквідзе, 2/34 в місті Києві, «Редакція 2000» чекає людина, яку необхідно буде спочатку відвезти до буд. 26-А по вул. Січневого Повстання в м. Києві, а потім відвезти до буд. № 168-В по вул. Харківське Шосе в м. Києві. Цього ж дня, приблизно о 21 годині 35 хвилин, він під`їхав за вказаною адресою, де до його автомобіля сів молодий чоловік, після чого вони поїхали на вул. Січневого Повстання, 26-А в м. Києві. Приїхавши за вказаною адресою, чоловік вийшов з автомобіля та попросив зачекати на нього. Приблизно через 3-4 хвилин чоловік повернувся і вони продовжили рух у напрямку будинку № 168-В по вул. Харківське Шосе в м. Києві. Приїхавши до вказаного будинку, чоловік комусь зателефонував, і по закінченню розмови сказав їхати до буд. АДРЕСА_5 . Під`їхавши до вказаного будинку чоловік вийшов з автомобіля, після чого він відразу від`їхав від будинку та поїхав далі працювати / т.2 а.с. а.с.1-3/.
Свідок ОСОБА_49 , покази якої на досудовому слідстві були оголошені судом згідно ст.306 КПК України / в редакції 1960 року/ пояснювала, що вона з 2007 року знайома з ОСОБА_21 під час того, як разом працювали у редакції газети «Чистий прибуток». Відразу після знайомства між нею та ОСОБА_21 зав`язались дружні стосунки. Під час однієї з розмов з ОСОБА_21 останній повідомив, що у нього є знайомий, який має можливість недорого придбати мобільні телефони марки «Ай-Фон 3 Джі». Почувши це, вона запитала чи надійна та людина яка займається купівлею телефонів, на що ОСОБА_21 сказав, що надійніше не може бути, після чого вона зрозуміла, що він говорив за свого товариша ОСОБА_17 . Особисто з ОСОБА_17 вона не знайома, а чула про нього від самого ОСОБА_21 , і тих розповідей зрозуміла, що ОСОБА_21 та ОСОБА_17 дуже добрі товариші. З метою придбати собі мобільний телефон марки «Ай-фон 4 С», вона звернулась до ОСОБА_21 . На її прохання ОСОБА_21 сказав що допоможе їй у цьому і їй це буде коштувати 4500 гривень, на що вона погодилась. Приблизно через 40 хвилин, після їхньої розмови їй зателефонував ОСОБА_21 та сказав, що замовив два мобільних телефони зазначеної марки, один собі а другий їй, і навіть вже дав за них завдаток. 19 листопада 2011 року, вона зателефонувала ОСОБА_21 , і у телефонній розмові останній запропонував їй придбати через нього планшет «Ай-пед 2».Також у вказаній розмові ОСОБА_21 сказав їй, що він замовив такий планшет і собі. Почувши дану пропозицію, вона попросила ОСОБА_21 замовити і їй вказаний планшет, на що останній погодився. У подальшому від ОСОБА_21 їй стало відомо, що останній все таки замовив і їй зазначений планшет, і вся замовлена ним техніка мала прибути 29 чи 30 листопада 2011 року. 29 листопада 2011 року, приблизно о 16 годині із засобів масової інформації їй стало відомо, що 28 листопада 2011 року було вбито ОСОБА_21 і у вбивстві підозрюють ОСОБА_17 / т.2 а.с.а.с.15-20/
В ході огляду місця події від 28 листопада 2011 року під час огляду загального коридору другого під`їзду будинку АДРЕСА_5 були вилучені змиви речовини бурого кольору та два зображення слідів взуття /т. 1 а.с. 118-131/.
В ході огляду місця події від 29 листопада 2011 року під час огляду ліфта другого під`їзду будинку АДРЕСА_5 були вилучені змиви речовини бурого кольору /т. 1 а.с. 132-136/.
29 листопада 2011 року уприміщені КМКЛШМД було оглянуто труп потерпілого ОСОБА_21 з ознаками насильницької смерті, що було зафіксовано в протоколі огляду місця події / т. 1 а.с. 137-143/.
29 листопада 2011 року в ході огляду в приміщенні КМКЛШМД за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, був вилучений одяг ОСОБА_21 зі слідами речовини бурого кольору /т. 1 а.с. 156-157/.
29 листопада 2011 року в приміщенні КМКЛШМД, по вул. Братиславська, 3 в м. Києві, у ОСОБА_17 було відібрано зразки букального епітелію, зроблено змиви з волосся та вилучено одяг ОСОБА_17 зі слідами речовини бурого кольору /т. 4 а.с. 47,49, т. 1 а.с. 159-160/.
30 листопада 2011 року в ході виїмки у ОСОБА_16 були вилучені шкіряні черевики, у які він був взутий 28 листопада 2011 року /т. 1 а.с. 163/.
Дослідженням роздруківок телефонних дзвінків встановлено, що ОСОБА_17 систематично спілкувався з ОСОБА_21 /т. 5 а.с. 5-69/.
В ході відтворення обстановки та обставин події від 02 грудня 2011 року за участю підсудного ОСОБА_50 останній підтвердив обставини, які передували скоєнню ОСОБА_17 розбою та умисного вбивства потерпілого ОСОБА_21
/т. 6 а.с. 102-105/.
В ході відтворення обстановки та обставин події від 02 грудня 2011 року за участю свідка ОСОБА_51 останній підтвердив дані ним показання і вказав на місці обставини вчинення злочину відносно ОСОБА_21 /т. 2 а.с. 5-14/.
Під час відтворення обстановки та обставин події від 03 грудня 2011 року за участю обвинуваченого ОСОБА_19 останній підтвердив обставини, які передували скоєнню ОСОБА_17 розбою та умисного вбивства потерпілого ОСОБА_21
/т. 6 а.с. 180-182/.
Під час відтворення обстановки та обставин події від 03 грудня 2011 року за участю обвинуваченого ОСОБА_20 , останній підтвердив обставини, які передували, скоєнню ОСОБА_17 розбою та умисного вбивства потерпілого ОСОБА_21
/т. 7 а.с. 30-37/.
Дослідженням висновку судово-медичної експертизи № 148/2970/2 від 12 січня 2012 року /т. 4 а.с. 56-59/ встановлено, що під час скоєння розбійного нападу та заподіяння тілесних ушкоджень за допомогою ножа підсудним ОСОБА_17 потерпілому ОСОБА_21 було заподіяно наступні тілесні ушкодження: колото-різана рана у лобній ділянці по центру та зліва, від якої відходить раньовий канал із ушкодженням по ходу м`яких тканин кістки; різана рана, що розповсюджуюся з верхнього повіка правого ока на лобно-скроневу ділянку зліва, з ушкодженням м`яких тканин та носової кістки; колото-різана рана у лівій скроневій ділянці, з відходженням раньового каналу та ушкодженням по ходу поверхонь скроневої артерії, лівої скроневої кістки; колото-різана рана у лівій щічній ділянці, з відходженням раньового каналу та ушкодженням по ходу артерії обличчя, лівої верхньої щелепи; різані рани у лівій щічно-виличній ділянці, з проникненням у переддверря роту та ушкодженням м`яких тканин; різані рани в ділянці носа та рота зліва, з ушкодженням м`яких тканин; різана рана в ділянці тіла нижньої щелепи зліва, з ушкодженням м`яких тканин; різана рана у правій щічній ділянці з проникненням у переддверря рота та ушкодженням м`яких тканин, різана рана язика; наскрізне колото-різане поранення, яке розповсюджується з лівої передньо-бокової поверхні шиї та закінчується у нижній третині шиї з права, з відходженням раньового каналу та ушкодженням по ходу м`яких тканин, лівої зовнішньої яремної судини, верхньої щитовидної артерії, щитовидного хряща; колото-різана рана в ділянці правого плеча, з відходженням раньового каналу та ушкодженням по ходу м`яких тканин; наскрізне колото-різане поранення: лівого плеча та ліктьової ямки, лівого плеча - з відходження раньового каналу та ушкодженням м`яких тканин; різана рана передньої поверхні грудей з права з ушкодженням м`яких тканин; крововиливи м`яких тканин у зоні ушкоджень та по ходу раньових каналів.
Увесь вищеописаний комплекс ушкоджень, що супроводжується загрозливими для життя явищами та обумовив смерть потерпілого - має ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Між даним комплексом ушкоджень у вигляді множинних різаних та колото-різаних поранень голови, шиї, грудей, верхніх кінцівок та причиною настання смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Смерть ОСОБА_21 настала в результаті множинних різаних та колото-різаних поранень голови, шиї, грудей, верхніх кінцівок, що супроводжувались кровотечею, що призвела до розвитку масивної крововтрати, геморагічного шоку.
Також при судово-медичному обстеженні трупа ОСОБА_21 у останнього виявлені садна у лобній ділянці справа, синці у ділянці лівого ока з осадженням на його фоні. Характер та морфологія даних ушкоджень свідчить про те, що вони виникли від дії тупого предмета(ів) з обмеженою поверхнею контакту, не увивши своїх індивідуальних особливостей в ушкодженнях. Дані ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень
/т.4 а.с.56-59/.
Відповідно до висновку імунологічної експертизи № 1052мб від 15.03.2012 на черевиках, які належать підсудному ОСОБА_17 виявлено кров людини
/т. 4., а.с. 133-135/.
Дослідженням висновку молекулярно-генетичної експертизи № 1053мб від 16.03.2012 встановлено, що кров, яка знайдена на лівому черевику, що належить ОСОБА_17 співпадає з генетичними ознаками крові потерпілого ОСОБА_21 /т. 4, а.с. 147-149/.
Згідно висновку імунологічної експертизи № 1050мб від 13.03.2012 встановлено, що на речах, а саме: футболці, брюках, спортивній куртці з каптуром, кофті чорного кольору, ремені та куртці які належать підсудному ОСОБА_17 виявлено кров людини
/т. 4, а.с. 161-198/.
Дослідженням висновку молекулярно-генетичної експертизи № 1051мб від 16.03.2012 встановлено, що кров, знайдена на спортивній куртці з каптуром, кофті чорного кольору та куртці, що належить ОСОБА_17 , співпадають з генетичними ознаками зразку крові потерпілого ОСОБА_21 /т. 4, а.с. 180-184/.
Відповідно до висновку імунологічної експертизи № 9мб від 30.01.2012 - на змивах з волосся ОСОБА_17 виявлено кров людини /т. 5, а.с. 22-24/.
Дослідженням висновку молекулярно-генетичної експертизи №1051мб від 02.02.2012 встановлено, що генетичні ознаки крові, знайдені на змивах з волосся ОСОБА_17 співпадають з генетичними ознаками крові потерпілого ОСОБА_21 /т. 5, а.с. 36-38/
Дослідженням висновку трасологічної експертизи № 529 від 01.12.2011 встановлено, що фото зображення слідів взуття, сфотографованих під час огляду місця події загального коридору 2-го поверху, під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_5 , залишене взуттям, що належить ОСОБА_17 /т. 5 а.с. 87-95/.
Висновки вищезазначених експертиз у сукупності свідчать про наявність близького контакту між підсудним ОСОБА_17 та потерпілим ОСОБА_21 під час вчинення розбійного нападу, а також заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть потерпілого.
Дослідженням висновку судово-медичної експертизи № 622/Е від 10 квітня 2012 р. встановлено, що при зверненні за медичною допомогою 28.11.2011 о 22.50 год. у підсудного ОСОБА_17 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, синця на повіках правого ока з субкон`юнктивальним крововиливом правого ока біля зовнішнього кута, синця з садном у правій щічно-виличній ділянці, крововиливу на слизовій верхньої губи зліва з садном, садна на слизовій верхньої губи справа; різані рани на долонній поверхні правої кисті в проекції проксимальної третини 2 п`ясткової кістки, на тильній поверхні лівої кисті основної фаланги 3 пальця (ближче до внутрішнього краю); подряпини на передній черевній стінці зліва по середньо-ключинній лінії на відстані 8 см. віл краю реберної дуги, на зовнішній поверхні основної фаланги, 3 пальця лівої кисті. (Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони: - закрита черепно-мозкова травма тупим(ми) предметом(ми), - інші ушкодження гострим(ми) предметом(ми), могли утворитись 28.11.2011 року. Дані ушкодження знаходяться в ділянках доступних для самоспричинення.
Вищевказані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться: закрита черепно-мозкова травма та рани до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я); подряпини до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я) /т. 4 а.с. 115-121/.
Згідно з висновком стаціонарної комісійної судової комплексної психолого-психіатричної експертизи № 123 від 03.04.2012 року, - у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння (28.11.2011) підсудний ОСОБА_17 не страждав будь-якими психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим розладом психічної діяльності. За своїм психічним станом у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння (28.11.2011), ОСОБА_17 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час у ОСОБА_17 не виявлено ознак психічного захворювання, за своїм психічним станом він може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, здатний правильно сприймати обставини, які мають значення по справі, і давати відносно них відповідні свідчення. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_17 не потребує застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру. У ОСОБА_17 не виявлено психологічних особливостей, які суттєво вплинули на його поведінку в період інкримінованого йому діяння. ОСОБА_17 з урахуванням його психологічних особливостей здатний вірно сприймати обставини, які мають значення по справі, та давати по ним свідчення. Рівень інтелектуального та особистісного розвитку ОСОБА_17 відповідає нормі. Ознак підвищеної схильності до фантазування, агресивних тенденцій у ОСОБА_17 не виявлено /т. 5, а.с. 144-154/.
На підставі аналізу сукупності наведених доказів, колегія суддів приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_17 в об`ємі дій, зазначених у вироку, у судовому засіданні підтверджена повністю.
Дії підсудного ОСОБА_17 за ч.4 ст.187 КК України органом досудового слідства кваліфіковані правильно, оскільки він діючи умисно, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України.

Також правильно кваліфіковано органом досудового слідства дії підсудного ОСОБА_17 за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки ОСОБА_17 вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів.

Разом з тим, обговорюючи позицію часткового визнання підсудним ОСОБА_17 своєї вини у скоєнні розбійного нападу та умисного вбивства потерпілого ОСОБА_21 , колегія суддів не приймає до уваги його посилання в обґрунтування зазначеної позиції в тій частині, що мобільним телефоном потерпілого після нанесення тяжких тілесних ушкоджень він заволодів не з корисного мотиву, а з мотиву видалення дзвінків, зафіксованих на ньому, оскільки це твердження спростовується показами підсудного ОСОБА_18 , оголошеними у суді, під час яких ОСОБА_18 стверджував, що ОСОБА_17 після скоєного нападу пропонував йому телефон ОСОБА_21 , але він відмовився.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання підсудного ОСОБА_17 на ту обставину, що захищаючись він нападу потерпілого ОСОБА_21 , він заволодів належним останньому ножем, за допомогою якого в подальшому заподіяв потерпілому смертельні тілесні ушкодження, оскільки зазначене посилання є голослівним та не підтвердженим належними доказами, при цьому колегія суддів вважає, що за наявності у потерпілого зазначеного ножа, останній мав реальну можливість його застосувати з метою захисту під час його побиття ОСОБА_17 та іншими особами, яке сталося раніше між дев`ятим та одинадцятим поверхами вищезазначеного будинку.

Колегія суддів також не приймає до уваги та оцінює критично виявлення у підсудного ОСОБА_17 та встановлення судово-медичною експертизою легких тілесних ушкоджень, отриманих, під час подій, які досліджуються судом, оскільки підсудні ОСОБА_52 та ОСОБА_20 під час досудового слідства стверджували, що після скоєння інкримінованих злочинів, знаходячись неподалік місця їх скоєння ОСОБА_17 взяв з землі цеглу та бив себе по голові для того, щоб сказати батькам, що на нього напали. Зазначені обставини підтверджуються також висновком експертизи в тій частині, що дані ушкодження знаходяться в ділянках, доступних для самоспричинення.
З урахуванням сукупності доказів по справі та наведених вище мотивів суд також не приймає до уваги позицію захисника ОСОБА_10 що до необхідності, на його думку, виправдання підсудного ОСОБА_17 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 121, ч.1 ст. 190 КК України, ч.3 ст.27 ч.1 ст.125 КК КК України, а також перекваліфікації його дій з п.6 ч.2 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України.

А в цілому позицію підсудного ОСОБА_17 суд розцінює, як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинені злочини у повному обсязі.

Разом з тим, обговорюючи правильність кваліфікації дій підсудних ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.121 КК України та доведеність належними доказами пред`явленого обвинувачення в цій частині, колегія суддів враховує, що органом досудового слідства підсудні обвинувачуються у вчиненні замаху на умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто замаху на умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, на замовлення, за попередньою змовою, виконавши усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від їх волі.

З урахуванням позицій підсудних та їх захисників, показів свідків та досліджених судом письмових матеріалів, колегія суддів встановила відсутність належних доказів вчинення підсудними ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 121 КК України з наступних мотивів.

Так, колегією враховується, що суб`єктивна сторона інкримінованого підсудним ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 органом досудового слідства злочину за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 121 КК України характеризується прямим умислом до діяння нанесення тіжких тілесних ушкоджень, і до наслідків у виді тяжких тілесних ушкоджень, тобто таких, які є небезпечними для життя потерпілого в момент їх заподіяння. Конкретизуючи зміст поняття тяжких тілесних ушкоджень, колегія суддів керується визначенням таких тілесних ушкоджень, які наведені в «Правилах судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. (далі Правила). Відповідно до п. 2.1.1. Ознаки тяжкого тілесного ушкодження згідно з п. 2.1.1 Правил є: небезпека для життя; втрата будь-якого органа або втрата органом його функцій; душевна хвороба; розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину; переривання вагітності; невиправне знівечення обличчя. Відповідно до п. 2.1.2 Правил - небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

Колегія суддів вважає недоведеною наявність у діях підсудних ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 умислу на спричинення потерпілому ОСОБА_21 тяжких тілесних ушкоджень. Так, з показів підсудних ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 під час досудового слідства та у суді, які колегя суддів приймає за основу, вбачається, що погоджуючись на пропозицію ОСОБА_17 нанести ОСОБА_21 тілесні ушкодження, підсудні мали на меті нанести декілька ударів з метою залякати потерпілого. При цьому, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду підсудні не вказували на умисел спричинити потерпілому ОСОБА_21 такі тілесні ушкодження, які могли становити загрозу для життя потерпілого. Обгрунтовуючи наявність в діянні підсудних умислу на спричинення загиблому ОСОБА_21 тяжких тілесних ушкоджень, прокурор та представники потерпілих посилались на те, що в первинних показах, які підсудні надавали в ході досудового слідства, останні зазначали, що мали на меті «вирубити» потерпілого ОСОБА_21 , чи «пресонути» його.

Разом з тим, колегія суддів ураховує, що терміни «вирубити» чи «пресонути» носять невизначений, неконкретизований характер, тобто такий характер, який не дозволяє визначити реальний зміст цього поняття з кримінально-правової точки зору. Характер дій підсудних під час нанесення ОСОБА_19 та ОСОБА_20 потерпілому ОСОБА_21 тілесних ушкоджень та обставини, які передували цим діям з урахуванням наявності встановлених судово-медичною експертизою заподіяння потерпілому ОСОБА_21 легких тілесних ушкоджень, а такох характер дій підсудних після нанесення тілесних ушкоджень, на думку колегії, свідчать про те, що умисел підсудних був спрямований саме на спричинення потерпілому ОСОБА_21 легких тілесних ушкоджень.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає за необхідне змінити правову кваліфікацію дій підсудного ОСОБА_17 з ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 3 ст. 27 ч.1 ст. 125 КК України, оскільки він був організатором, тобто особою, яка організувала вчинення злочину - заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_21 .

Також колегія суддів вважає за необхідне змінити правову кваліфікацію підсудному ОСОБА_18 з ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 3 ст. 27 ч.1 ст. 125 КК України, оскільки він також був організатором, тобто особою, яка разом з ОСОБА_17 організувала вчинення злочину - заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_21 .

При цьому, колегія суддів зазначає, що внаслідок прийняття такого рішення в цій частині не змінюється обсяг обвинувачення, а змінюється лише правова кваліфікація інкримінованих підсудним ОСОБА_17 та ОСОБА_18 злочинів з більш тяжкого на менш тяжкий з урахуванням ролі підсудних у вчиненні злочину, а також враховуючи наслідки скоєних діянь, що в даному випадку покращує становище підсудних.

З наведених вище мотивів, колегія суддів також вважає недоведеною належними доказами наявність в діях підсудних ОСОБА_20 та ОСОБА_19 складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки у судовому засіданні об`єктивно встановлено з показів самих підсудних, підтверджених висновком судово-медичної експертизи, що під час перебігу обставин, які досліджуються судом, підсудний ОСОБА_19 наніс один удар кулаком в обличчя потерпілого та спричинив потерпілому ОСОБА_21 легкі тілесні ушкодження, тобто злочин, передбачений ст.125 ч.1 КК України, а ОСОБА_20 завдав ОСОБА_21 удари в площину грудної клітини, що спричинило фізичний біль, тобто скоїв злочин, передбачений ст.126 ч.1 КК України.

Відповідно до обвинувального висновку зазначені дії підсудних ОСОБА_19 та ОСОБА_20 були правильно кваліфіковані органом досудового слідства відповідно за ст.125 ч.1 та ст.126 ч.1 КК України, а тому колегія суддів приходить до висновку, що додаткова кваліфікація дій підсудних ОСОБА_19 та ОСОБА_20 в цій частині обвинувачення за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 121 КК України є зайвою та підлягає виключенню з загального обсягу обвинувачення.

Крім того, ОСОБА_18 пред`явлене обвинувачення у втягненні неповнолітніх ОСОБА_20 та ОСОБА_19 у злочинну діяльність, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України.

Колегія суддів вважає недоведеним вчинення підсудним ОСОБА_18 злочину, передбаченого ч.1 ст. 304 КК України, а саме: втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність, з наступних мотивів. Так з послідовних показів підсудного ОСОБА_18 вбачається, що він не був обізнаний про те, що ОСОБА_20 та ОСОБА_19 є неповнолітніми особами, оскільки він разом із ОСОБА_20 відвідував спортивну секцію та навчався у навчальному закладі та вважав його своїм ровісником. З підсудним ОСОБА_19 ОСОБА_18 взагалі був не знайомий, та бачив його декілька разів під час занять в спортивній секції. Оскільки ОСОБА_19 товаришував з ОСОБА_20 , ОСОБА_18 також вважав ОСОБА_19 своїм ровісником. В ході судового розгляду будь-яких об`єктивних та належних доказів того, що ОСОБА_18 був обізнаний про те, що ОСОБА_20 та ОСОБА_19 є неповнолітніми особами, а також про спрямованість умислу ОСОБА_18 на залучення ОСОБА_20 та ОСОБА_19 до вчинення злочину саме як неповнолітніх осіб не встановлено.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 6 КПК України (в ред. 1960 р.) - кримінальну справу не може бути порушено, а порушена справа підлягає закриттю за відсутністю в діянні складу злочину.

Відповідно до ч.2 ст. 6 КПК України (в ред. 1960 р.) - якщо обставини, зазначені в пунктах 1 і 2 частини першої цієї статті, виявляються в стадії судового розгляду, суд доводить розгляд справи до кінця і постановляє виправдувальний вирок.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 327 КПК України - виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

Аналіз наведених обставин та положень закону дозволяє колегії суддів зробити висновок про необхідність виправдання підсудного ОСОБА_18 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 304 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного злочину.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі та три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.
Колегією суддів встановлено, що скоєні підсудними злочини, а саме: ОСОБА_17 за ч.1 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч.1 ст. 125 КК України ; ОСОБА_18 за ч. 3 ст. 27 ч.1 ст. 125 КК України; ОСОБА_19 за ч.1 ст. 125 КК України; ОСОБА_20 за ч.1 ст. 126 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до роз`яснень, які викладені в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України. від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» - особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Відповідно до ст. 11-1 КПК таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.
Відповідно до ч.2 ст. 11-1 КПК України (в ред. 1960 р.) - суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.
Ураховуючи імперативну норму закону щодо необхідності звільнення осіб від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів вважає за необхідне звільнити : ОСОБА_17 від кримінальної відповідальності за скоєння злочинів, передбачених ч.1 ст. 190 КК України, ч. 3 ст. 27 ч.1 ст. 125 КК України ; ОСОБА_18 від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч.1 ст. 125 КК України ; ОСОБА_19 від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України; ОСОБА_20 від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити кримінальну справу в частині обвинувачення підсудних за вказаними статтями КК України.
Обговорюючи позицію представника потерпілої ОСОБА_53 ОСОБА_8 , яку підтримав представник потерпілої особи ОСОБА_9 , колегія суддів відзначає, що позиція представника грунтується на суб`єктивній оцінці доказів по справі, яка в певній частині протирічить об`єктивним висновкам колегії, викладеним вище що до аналізу сукупності досліджених доказів та висновків колегії, а також прийнятих рішень на підставі зазначеного аналізу.

За наведених вище мотивів колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для відновлення досудового слідства та проведення додаткових процесуальних дій, направлених на додаткову перевірку обставин що до факту залишення потерпілого ОСОБА_21 підсудними у небезпеці, тобто вчинення злочинів, передбачених ст.135, а також ст.ст.121 та 187 КК України, виділення в копіях всіх матеріалів кримінальної справи у тому числі всіх протоколів судових засідань, направлення їх прокурору для організації додаткового розслідування у зв`язку із неповнотою та неправільностю досудового розслідування, яка не може бути усунена в судовому засіданні, зокрема для цілей пред`явлення більш тяжкого обвинувачення, зміни та обрання запобіжних заходів відносно підсудних ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 у вигляді « тримання під вартою», на чому наполягав представник потерпілої у судових дебатах.

Обговорюючи позицію представника потерпілої особи ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які звертали увагу суду на порушення права на захист підсудних під час проголошення прокурором обвинувального висновку та постанови про зміну обвинувачення підсудним, колегія суддів приходить до висновку про відсутність факту порушення права на захист підсудних з наступних мотивів.

Так за загальними вимогами КПК України / в редакції 1960 р/ після скасування вироку апеляційною інстанцією судовий розгляд починається в рамках обвинувального висновку, затвердженого прокурором, який надійшов до суду першої інстанції.

Таким чином, проголошення прокурором 21.06.2017 р. крім змісту обвинувального висновку додатково постанови про зміну обвинувачення була зайвою процесуальною дією, не передбаченою ч.3 ст.297 КПК України. Крім того, після оголошення прокурором змісту обвинувачення головуючим було роз`яснено обвинуваченим та іншим учасникам судового процесу, що справа буде слухатись в рамках обвинувачення, висунутого у обвинувальному висновку, якій надійшов до суду від прокурора, при цьому як від підсудних так і їх захисників заяв чи клопотань з приводу незрозумілості пред`явленого обвинувачення не надходило.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_17 суд враховує, що скоєні підсудним злочини за ч.4 ст. 187, п. 6 ч.2 ст. 115 КК України відповідно до ч.5 ст. 12 КК України відносяться до категорїї особливо тяжких злочинів.

Також при призначенні покарання суд враховує особу підсудного ОСОБА_17 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Крім того, відповідно до положень ст. 103 КК України, суд враховує умови життя підсудного ОСОБА_17 , який на момент вчинення злочину був студентом Київського національного університету культури і мистецтв інституту кіно і телебачення, де характеризувався позитивно. Також судом враховується, що ОСОБА_17 навчався у гуртку «Молодіжний фотоклуб», проявив себе здібним учнем із позитивним ставленням до навчання, розпочав активну практичну діяльність в напрямку фотографування в юнацькому віці, брав участь у різноманітних конкурсах. З характеристики випускника 11-а класу 2010 р. гімназії № 315 ОСОБА_17 характеризувався здібним до навчання, цілеспрямований, наполегливий, комунікабельний, ріс в повній родині, батьки приділяли увагу навчанню і вихованню дитини.

Обставинами, які пом`якшують покарання підсудному ОСОБА_17 на підставі ст. 66 КК України суд визнає вчинення злочинів у неповнолітньому віці, а також щире каяття, яке полягає в тому, що підсудний під час судових дебатів та в ході звернення до суду з останнім словом, осудив свої діяння, попросив вибачення у потерпілих за скоєні злочини.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому на підставі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи особу підсудного ОСОБА_17 , характер та ступінь тяжкості скоєних злочинів, обставини їх вчинення, високу ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів проти життя та здоров`я особи, колегія суддів приходить до висновку про те, що мірою виправлення підсудного ОСОБА_17 та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання за сукупністю злочинів відповідно до положень ст. 70 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 115 КК України без застосування додаткової міри покарання у виді конфіскації майна на підставі положень ч.2 ст.98 КК України .

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 р.) у строк покарання підсудному ОСОБА_17 підлягає зарахуванню час його перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 29.11.2011 р. по 20.06.2017 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Правова позиція щодо необхідності зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення висловлена Верховним Судом в ряді рішень, зокрема в постанові Верховного Суду від 06.06.2018 р. у справі № № 180/746/16-к.
Обговорюючи законність та обґрунтованість заявлених потерпілими ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 цивільних позовів про стягнення з обвинувачених матеріальної та моральної шкоди, колегія суддів враховує наступне.

Обговорюючи доцільність подальшого розгляду цивільного позову відносно всіх підсудних, колегія суддів враховує положення ст. 328 КПК України в ред. 1960 р., де зазначено, що суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому лише при постановленні обвинувального вироку. Зі змісту цивільного позову та заяви про уточнення позовних вимог вбачається, що позовні вимоги потерпілих пов`язані із відшкодуванням матеріальних збитків внаслідок протиправного заволодіння грошовими коштами, належними загиблому ОСОБА_21 , внаслідок заволодіння мобільним телефоном шляхом розбійного нападу, у зв`язку з забезпеченням поховання загиблого та пов`язаних із цим ритуальних послуг, проведення поминального вечора. Вимоги потерпілих щодо відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди та пов`язані із загибеллю ОСОБА_21 .

Враховуючи, що підсудні ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 не підлягають засудженню за вчинення інкримінованих їм органом досудового слідства злочинів з вищенаведених підстав, колегія суддів вважає за необхідне залишити без розгляду цивільні позови потерпілих в частині заялених ними вимог щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди з підсудних ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та їх законних представників ОСОБА_57 , ОСОБА_58 .

Також колегія суддів вважає за необхідне виключити з числа відповідачів законного представника підсудного ОСОБА_17 ОСОБА_16 , оскільки на день ухвалення вироку підсудний ОСОБА_17 є повнолітньою особою та набув повної процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналіз наведених положень закону та доказів спричинення матеріальної шкоди потерпілим дозволяє суду зробити висновок про можливість задоволення цивільних позовів потерпілих в частині стягнення з підсудного ОСОБА_17 на користь потерпілих матеріальної шкоди в загальній сумі 53355,29 (п`ятдесят три тисячі триста п`ятдесят п`ять грн.) 29 копійок, тобто по 17785 грн. на користь кожного з потерпілих.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом об`єктивно встановлено, що потерпілі ОСОБА_33 , ОСОБА_35 , ОСОБА_34 внаслідок загибелі ОСОБА_21 зазнали непоправних душевних страждань.

Ураховуючи наведені обставини та наявні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів приходить до висновку про можливість задоволення позову в цій частині в повному обсязі шляхом стягнення з підсудного ОСОБА_17 розміру моральної шкоди в загальній сумі 1486512 грн. та у розмірі 495 504 грн. на користь кожного з потерпілих.

Вимоги про стягнення витрат, пов`язаних із залученням фахівця у галузі судово-психологічної експертизи, підлягають задоволенню в повному обсязі на суму 9 000 грн., яка підлягає стягненню з підсудного ОСОБА_17 на користь потерпілих: а саме в сумі 4000 грн. на користь потерпілої ОСОБА_53 ; в сумі 2500 грн. на користь потерпілої ОСОБА_59 ; в сумі 2500 грн. на користь потерпілого ОСОБА_60 .

Враховуючи те, що суду не надано належних доказів, які об`єктивно підтверджують понесення витрат потерпілих на правову допомогу та їх розмір, колегія суддів вважає необхідним позов в цій частині (48 000 грн ) залишити без розгляду, що не позбавляє права потерпілих звернутись з аналогічними позовними вимогами до суду в порядку цивільного судочинства.
А в цілому цивільний позов потерпілих задовольняється судом частково.
Клопотання представника потерпілої особи ОСОБА_8 про вжиття заходів до забезпечення цивільного позову шляхом накладення арешту на все майно підсудного ОСОБА_17 , заявлене під час судових дебатів на підставі ст.329 КПК України / в редакції 1960 року/ колегія суддів визнає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Питання щодо речових доказів колегія суддів вирішує відповідно до вимог ст.81 КПК України (в ред. 1960 р.).
Враховуючи, що підсудний ОСОБА_17 , підлягає засудженню за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України, колегія суддів вважає за необхідне, керуючись ч. 2 ст. 93 КПК України (в ред. 1960 р.), стягнути з ОСОБА_17 судові витрати за проведення експертиз.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_17 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 11-1, ст.ст. 321-341 КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Визнати винним ОСОБА_17 у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.4 ст. 187 КК України 9 /дев`ять/ років позбавлення волі без конфіскації майна;

-за п. 6 ч.2 ст. 115 КК України 12 /дванадцять/ років 6 /шість/ місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

На підставі ч.1 ст. 70, ч.3 ст. 102 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_17 -12 /дванадцять/ років 6 /шість/ місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_17 обчислювати з 29.11.2011 року
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 р.) зарахувати у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_17 час його перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 29.11.2011 р по 20.06.2017 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_17 до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Звільнити ОСОБА_17 від кримінальної відповідальності за скоєння злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити кримінальну справу відносно ОСОБА_17 в частині його обвинувачення за ч. 3 ст. 27 ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 190 КК України.

Звільнити ОСОБА_18 від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити відносно ОСОБА_18 кримінальну справу за 3 ст. 27 ч.1 ст. 125 КК України .

Звільнити ОСОБА_20 від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити відносно ОСОБА_20 кримінальну справу за ч. 1 ст. 126 КК України.

Звільнити ОСОБА_19 від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити відносно ОСОБА_19 кримінальну справу за ч. 1 ст. 125 КК України.

ОСОБА_18 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України та виправдати його у зв`язку відсутністю в його діянні складу зазначеного злочину.

Міру запобіжного заходу підсудним ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та ОСОБА_20 у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання скасувати.

Стягнути з ОСОБА_17 процесуальні витрати в розмірі 20052 /двадцять тисяч п`ятдесят дві/ гривні 48 копійок на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_17 матеріальну шкоду на користь потерпілих ОСОБА_61 - 17785 /сімнадцять тисяч сімсот вісімдесят п`ять/ гривень, ОСОБА_62 - 17785 /сімнадцять тисяч сімсот вісімдесят п`ять/ гривень та ОСОБА_63 - 17785 /сімнадцять тисяч сімсот вісімдесят п`ять/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_17 моральну шкоду на користь потерпілих: ОСОБА_61 - 495 504 /чотириста дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот чотири/ грн., ОСОБА_62 - 495 504 /чотириста дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот чотири/ грн., та ОСОБА_63 - 495 504 /чотириста дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот чотири/ грн.

Стягнути з ОСОБА_17 витрати, пов`язані із залученням спеціаліста на користь потерпілої ОСОБА_62 - 4000 /чотири тисячі/ гривень; на користь потерпілого ОСОБА_61 - 2500 /дві тисячі п`ятсот/ гривень ; на користь потерпілої ОСОБА_63 - 2500 /дві тисячі п`ятсот/ гривень .

Накласти арешт на все належне засудженому ОСОБА_17 майно в порядку ст. 329 КПК України.
Речові докази:
-чотири змиви речовини бурого кольору; зразки букального епітелію та змиви з волосся відібрані у ОСОБА_17 ; зрізи нігтьових пластин з правої та лівої рук трупа ОСОБА_21 , шкіряні черевики фірми «Klares» коричневого кольору з плямами речовини бурого кольору, мобільний телефон «Life U-8110» у корпусі чорного кольору, сім-картку оператора мобільного зв`язку «Life» № НОМЕР_3 , - навушники до мобільного телефону білого кольору на яких маються плями речовини бурого кольору,- картку банку «Брокбізнесбанк» № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_17 на якій маються плями речовини бурого кольору, джинси синього кольору; шкіряний ремінь темного кольору фірми «Findig»; светр на ґудзиках чорного кольору; футболку темно-сірого кольору зі смужкою блакитного кольору; светр «кенгурушка» темно-синього кольору з капюшоном сірого кольору фірми «Мехх» та куртку темно-синього кольору з капюшоном, джинси синього кольору; ремінь коричневого кольору; футболку синього кольору; куртку темно-зеленого кольору, - пару туфель коричневого кольору,-труси різнокольорові та шапку сірого кольору, які зберігаються в камері схову ручових доказів ГУМВС України в м. Києві, пляшку вина «Louis jadot», об`ємом 0,75 л., - поліетиленовий пакет з надписом «Eva» знищити;
-грошові кошти у розмірі 500 гривень, які зберігаються в камері схову речових доказів ГУМВС України в м. Києві конфіскувати в дохід держави
/т. 5 а.с. 211 /

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою- з моменту отримання копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3