Справа № 750/4153/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/773/2018
Категорія - ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 01 червня 2018 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого черговим слюсарем у Чернігівській ТЕЦ, неодруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 01 червня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 17 446 (сімнадцять тисяч чотириста сорок шість) грн. 00 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Арешт автомобіля марки «Ford Escort 1.4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.04.2018 року - скасовано.

Речові докази: напівавтоматичний зварювальний апарат та ланцюгову бензопилу марки «Элпром», модель ЭБП-5000, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_9 , залишено у його законному володінні; автомобіль марки «Ford Escort 1.4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання обвинуваченому ОСОБА_7 , залишено у його законному володінні.

Як встановлено судом першої інстанції, 29 грудня 2017 року, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи умисно, шляхом зламу навісного замка воріт, проник до приміщення гаражу на території приватного господарства за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав: акумулятор «Roket 6СТ-60», вартість якого складає 684,60 грн., акумулятор «Mercedes-BenzOriginal-Teile 6 СТ-100А/г», вартість якого складає 1068 грн., акумулятор «Исток» модель «6 СТ 190», вартість якого складає 2 981,50 грн., акумулятор «CentraFutura» модель «6 СТ 190», вартість якого складає 777 грн., акумулятор «Westa» модель «6 СТ 75 A3 Standart», вартість якого складає 1 441,50 грн., чотири головки блоку циліндрів двигуна автомобіля «ГАЗ-53» в зборі, загальна вартість яких складає 22 252,80 грн., два картери зчеплення у зборі двигуна автомобіля «ГАЗ-53», загальна вартість яких складає 2 990,40 грн., дві впускних труби (колектори) з двигунів автомобіля «ГАЗ-53», загальна вартість яких складає 1200 грн., дві кришки розподільних шестерень двигунів автомобіля «ГАЗ-53», загальна вартість яких складає 3480 грн., два радіатори з заглушками у зборі двигунів автомобіля «ГАЗ-53», загальна вартість яких складає 5040 грн., чотири радіатори опалення з прокладками у зборі автомобіля «ГАЗ-53», загальна вартість яких складає 2008 грн., згідно висновку експерта № 1364-1374/18-24 від 22.03.2018, бензопилу «Элпром», модель ЭБП-5000, вартість якої складає 1913 грн., згідно висновку експерта № 2015/18-24 від 26.04.2018, зварювальний апарат вартість якого складає 1500 грн., напівавтоматичний зварювальний апарат вартість якого складає 6000 грн., а всього таємно викрав майна на загальну суму 53 336,80 гривень, що належить ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, яким речовий доказ Ford Escort 1.4, червоного кольору, 1991 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві власності обвинуваченому ОСОБА_10 та на якому перевозилось викрадене майно відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України, як знаряддя вчинення злочину конфіскувати в дохід держави.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не оспорюючи фактичні обставини, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає, що вирок Деснянського районного суду м.Чернігова підлягає скасуванню, вказує, що за допомогою даного автомобіля, ОСОБА_7 вчинив злочин, а саме перевозив викрадене майно, а тому вказаний автомобіль є знаряддям кримінального правопорушення. А тому, на його думку, місцевим судом не виконано вимоги п.1 ч.9 ст.100 КПК України

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити з вказаних у ній обставин, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України та визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Під час судового засідання у суді першої інстанції ОСОБА_7 свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив, що він повністю погоджується з пред`явленим обвинуваченням.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, що належить потерпілому ОСОБА_9 , поєднане з проникненням в приміщення.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, відсутність майнових та моральних претензій з боку потерпілого до обвинуваченого, особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України вважається не судимим, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, його сімейний стан: неодружений, має на утриманні двох неповнолітніх дочок - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальний стан обвинуваченого: офіційно працевлаштований, має регулярний легальний дохід, його хворобливий стан здоров`я: має хворобу на цукровий діабет 1 типу та є інсулінозалежним, його вік, обставини, що пом`якшують його покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, в апеляційній скарзі прокурором ставиться питання про необхідність конфіскувати в дохід держави автомобіль Ford Escort 1.4, червоного кольору, 1991 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві власності обвинуваченому ОСОБА_10 та на якому перевозилось викрадене майно відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до положень ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених КК України, за умови вчинення умисного злочину або суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшуканні, виготовленні, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Разом з тим, згідно ст.9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Захисту прав і основних свобод людини», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів.

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

На думку колегії суддів, в даному конкретному випадку застосування конфіскації автомобіля порушує вимоги статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини. При застосуванні спеціальної конфіскації суд має не тільки послатися на наявність для цього формальних підстав, передбачених у КК, але й переконатися, що таке застосування не порушуватиме «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб», покладаючи на особу «надмірний індивідуальний тягар».

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 хоча і вчинив злочин, що відноситься до категорії тяжких, однак щиро розкаявся, активно сприяв його розкриттю, добровільно відшкодував завданий злочином збиток, у зв`язку із чим у потерпілого відсутні будь-які майнові та моральні претензії до обвинуваченого. Також, покарання останньому призначено із застосуванням ст.75,76 КК України. Крім того, обвинувачений має на утриманні двох неповнолітніх дітей та ряд хронічних захворювань.

За таких обставин колегія суддів вважає, що застосування спеціальної конфіскації в даному випадку становитиме непропорційне втручання в право особи на мирне володіння майном, гарантованого ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, а тому приходить до висновку про правильність прийнятого судом першої інстанції рішення в частині скасування арешту, накладеного на автомобіль Ford Escort 1.4, червоного кольору, 1991 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та повернення останнього обвинуваченому.

За таких обставин вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 01 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 01 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4