Провадження № 1-кп/520/204/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2018 року Київський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі кримінальне провадження № 0000742 від 01.03.2017 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петрівка, Іванівського району, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , 2016 року народження, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2017 року близько 4 годин 35 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись на прибудинковій ділянці між будинками АДРЕСА_3 , побачив раніше незнайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які сиділи на лавочці на вказаній прибудинковій території біля дитячого ігрового майданчику.
01.03.2017 року близько 4 годин 40 хвилин, ОСОБА_5 , з метою здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, підійшов до потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та з метою відволікання уваги, попросив у ОСОБА_7 сигарету, на що ОСОБА_7 , повернувшись назад, взяв для ОСОБА_5 сигарету зі своєї пачки сигарет, яка лежала на лавочці.

В цей момент коли ОСОБА_7 відволік свою увагу, ОСОБА_5 продовжуючи реалізацію злочинного умислу, дістав наявний у нього при собі металевий предмет сріблястого кольору, ззовні схожого на ніж, та правою рукою приставив його до передньої середньої частини шиї потерпілої ОСОБА_8 , після чого почав вимагати від потерпілих ОСОБА_7 та Нестерової передати йому належні їм грошові кошти та мобільні телефони, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я ОСОБА_8 , яке виразилось у приставлені ножа до шиї потерпілої,та погрозою перерізати потерпілій горло у випадку невиконання його вимог. Погрози ОСОБА_5 потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сприйняли як реальні, у зв`язку з чим потерпілий ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 належний йому мобільний телефон "DASH OnePlus 3", ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю з урахуванням зносу 12500 гривень, з карткою мобільного оператора з абонентським номером НОМЕР_2 вартістю 20 гривень, на якій грошові кошти відсутні, а також свої грошові кошти у сумі 50 гривень. Потерпіла ОСОБА_8 передала ОСОБА_5 належний їй мобільний телефон «Iphone 4», ІМЕІ: НОМЕР_3 , вартістю з урахуванням зносу 2000 гривень, з карткою мобільного оператора із абонентським номером НОМЕР_4 вартістю 20 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 20 гривень.

З викраденим майном ОСОБА_5 з місця скоєння злочину втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 12570 гривень та матеріальну шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 2040 гривень.

Своїми діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 показав суду, що вину у скоєнні злочину визнає.
Пояснив суду, що він згоден з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив суду, що 01.03.2017 року гуляючи по вулиці, близько 4 годин 35 хвилин, знаходячись між будинками АДРЕСА_3 , побачив раніше незнайомих йому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які сиділи на лавочці.
Він підійшов до потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та попросив у ОСОБА_7 сигарету. ОСОБА_7 повернувся назад, взяв сигарету з пачки, яка лежала на лавочці.

В цей момент, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 відволік свою увагу, він дістав з сумки металеву лопатку для взуття, яку носив з собою, правою рукою приставив її до шиї потерпілої ОСОБА_8 , погрожуючи потерпілим, почав вимагати від потерпілих передати йому гроші та мобільні телефони, на яких він напав з метою заволодіння їх майном.
Вважає, що потерпілі розуміли, що від його дій життю потерпілої ОСОБА_8 , загрожує небезпека, тому вони виконали його вимоги і віддали йому гроші в сумі 50 грн. і два мобільних телефони.

Заволодівши майном потерпілих він з місця скоєння злочину втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Він згоден з вартістю майна, яким він заволодів. Також згоден, що спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 12570 гривень та матеріальну шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 2040 гривень.

При здійсненні нападу на потерпілих він їм не говорив про те, що переріже горло.

Він добровільно відшкодував матеріальну шкоду потерпілим.

Просить суд не позбавляти його волі, оскільки він не є такою людиною, яка має відбувати покарання у місцях позбавлення волі.

Потерпіла ОСОБА_8 пояснила в судовому засіданні, що 01.03.2017 року близько 4 годин 40 хвилин вона з ОСОБА_7 сиділи на лавочці біля будинків №№14 та АДРЕСА_4 . До них підійшов ОСОБА_5 , спитав їх як пройти до будинку, вони показали. Потім ОСОБА_5 ще раз підійшов до них і попросив сигарету. Потім він підійшов до неї сзаду, пристав до її горла металевий предмет. Вона рукою відчула, що це металевий предмет і зрозуміла, що це ніж. Коли ОСОБА_5 тримав біля її шиї ніж, він став вимагати, щоб вона і ОСОБА_7 віддати йому телефони і гроші, погрожуючи, що інакше він переріже їй горло. Вона сприйняла погрози ОСОБА_5 реально, боялася за своє життя, тому віддала обвинуваченому ОСОБА_5 свій мобільний телефон. ОСОБА_7 також віддав ОСОБА_5 мобільний телефон і гроші. Підтверджує, що ОСОБА_5 спричинив їй матеріальну шкоду в сумі 2040 гривень.

Згодом ОСОБА_5 відшкодував їй вартість викраденого у неї майна.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 01.03.2017 року близько 4 годин 40 хвилин він з ОСОБА_8 сиділи на лавочці біля будинків №№14 та АДРЕСА_4 . До них декілька разів підходив ОСОБА_5 , щось запитував, просив сигарету, а потім відволік його увагу і пристав до горла ОСОБА_8 металевий предмет. Він подумав, що це ніж, оскільки ОСОБА_5 тримав його біля горла потерпілої і в агресивній формі сказав, що переріже горло і вимагав віддати йому телефони, гроші. Він реально сприймав дії обвинуваченого як загрозу життю потерпілої, у нього не було сумнівів, що ОСОБА_5 переріже горло потерпілій, тому він віддав ОСОБА_5 свій мобільний телефон і гроші в сумі 50 грн.
Підтверджує, що ОСОБА_5 спричинив йому матеріальну шкоду в сумі 12570 гривень. Згодом працівники поліції повернули йому телефон, також ОСОБА_5 відшкодував йому шкоду.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що 01.03.2017 року вранці її дочка ОСОБА_8 прийшла додому, вона плакала та розповіла їй, що вона знаходилась на вулиці з ОСОБА_10 , до них підійшов обвинувачений та погрожуючи їм ножем, заволодів їх мобільними телефонами. Через деякий час до неї додому прийшов ОСОБА_5 , якого вона впізнає у залі судового засідання, та відшкодував матеріальну шкоду за мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що він являється приватним підприємцем, займається ремонтом мобільних телефонів. Обвинувачений ОСОБА_5 у березні 2017 року приніс і продав за 1000 грн. йому мобільний телефон "DASH OnePlus 3". Через деякий час працівники поліції зателефонували на цей же телефон і сказали, що цей телефон здобутий злочинним шляхом та згодом вказаний мобільний телефон у нього був вилучений.

Обвинувачений інколи приносив йому мобільні телефони, які він купував, так з обвинуваченим і познайомився.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні злочину, його вина доведена та підтверджується доказами, дослідженими судом:

-Витягом з ЄРДР від 01.03.2017 року;

-Заявою ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 01.03.2017 року;

-Протоколами огляду предмету від 07.04.2017 року;

-Розпискою ОСОБА_7 про отримання викраденого у нього телефону;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознимками, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка вчинила злочин відносно нього;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознимками, згідно якого свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка здійснила продаж йому викраденого мобільного телефону;

-Постановою про визнання речових доказів від 07.04.2017 року.

-Звітом про незалежну оцінку майна;

Оцінюючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що всі досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого та захисту про те, що обвинувачений при здійсненні нападу на потерпілих не висловлював погроз про те, що переріже горло потерпілим та про те, що в діях обвинуваченого не було реальної погрози при нападі на потерпілих судом ретельно перевірені та не знайшли свого підтвердження, оскільки повністю спростовані показами потерпілих, які дали суду послідовні та правдиві покази, які узгоджуються між собою та не містять суперечностей, а також підтверджуються показами свідка ОСОБА_9 .

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину при обставинах, викладених у вироку, доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.187 КК України за кваліфікуючими ознаками - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує особу обвинуваченого, що обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України не встановлені.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України суд вважає відшкодування матеріальних збитків, позитивну характеристику з місця проживання, що має на утриманні малолітню дитину.

Відповідно до ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначаючи покарання зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно зі ст.12 КК України є умисним тяжким злочином.

Суд не вбачає правових підстав для визнання поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 такою, що свідчить про його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Встановлене в судовому засідання ставлення обвинуваченого до свого діяння не свідчить про його щире каяття щодо скоєного злочину.

Суд, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого, характер умисного злочину, наслідки вчинення злочину, особу обвинуваченого, думки потерпілих, враховуючи принцип індивідуалізації призначення покарання, що обвинувачений скоїв тяжкий умисний злочин, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства, та вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 статті 187 КК України.

За викладених обставин судом не встановлено правових підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Також судом не встановлено достатніх підстав для застосування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 ст.69 КК України, тобто призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено санкцією ст.187 ч.1 КК України.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків суд вважає необхідним обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Речові докази, які знаходяться на зберіганні у потерпілого повернути власнику.

Обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань №21 до набрання вироком законної сили. Взяти засудженого ОСОБА_5 під варту в залі судового засідання.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 18.05.2018 року

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 період строк тримання під вартою в період з 02.08.2017 року по14.08.2017 року.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його оголошення, шляхом подачі скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1