УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року

м. Київ
справа № 522/12116/16-к
провадження № 51-7380ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2018 року в межах кримінального провадження

за № 003380 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК .
Встановлені обставини
Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК у строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 13 травня 2016 року до набрання вироком законної сили.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2018 року апеляційну скаргу обвинуваченого залишено без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК у зараховано у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення ОСОБА_4 з 13 травня 2016 року по 15 травня 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Суть питання
У касаційній скарзі засуджений зазначає, що не погоджується зі згаданими рішеннями місцевого та апеляційного судів.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу. Ці вимоги мають узгоджуватися з положеннями

ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право ухвалити одне з таких рішень: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, у своїй касаційній скарзі засуджений не зазначив, яких саме порушень допустились суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду кримінального провадження, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність та обґрунтованість постановлених судових рішень, та чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК із огляду на положення статей 370, 374, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Засуджений не зазначив, чи заявляв у суді апеляційної інстанції клопотання,

які всупереч вимог ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно не задовольнив, а також, які конкретно доводи його апеляційної скарги у порушення ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив і

не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга засудженого не містить вимог до суду касаційної інстанції, які би узгоджувалися з повноваженнями касаційного суду відповідно до ст. 436 цього Кодексу.
В порушення ч. 5 ст. 427 КПК засуджений до касаційної скарги не долучивкопій судових рішень, які оскаржуються.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування та недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2018 року залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3