Провадження № 1-кс/161/5494/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 27 липня 2018 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту, а саме заборону на відчуження, використання та розпорядження речами та документами, які були вилучені 15.03.2018 під час проведення обшуку на території садиби та нежитловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ТОВ «Залісся», а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , автомобіль марки ГАЗ 66, д.н.з. НОМЕР_2 .

Клопотання мотивує тим, що слідчим управлінням ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000289 за ст.ст.185 ч.ч.1,2,3,5; 263 ч.1; 292 ч.2; 15 ч.3 292 ч.2 КК України.

Оскільки в ході проведення обшуку 15.03.2018 були виявлені вищевказані речі та документи, які на думку слідчого, відповідають критеріям речового доказу, а тому слідчий, за погодженням із прокурором, просить накласти арешт на вказане майно.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав з викладених у ньому мотивів та просив задовольнити, представник володільця майна клопотання слідчого заперечив.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На підставі вимог п.п.1, 2 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

У відповідності до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що слідчий за погодженням із прокурором просить накласти арешт на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку 15.03.2018 за адресою: АДРЕСА_1 , майно. При цьому, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подане із грубим порушенням вимог ч.5 ст.171 КПК України, а саме 04.07.2018, тобто після спливу майже чотирьох місяців після фактичного вилучення майна.

Окрім цього, до матеріалів клопотання не долучено документів в його обґрунтування, натомість подано суду фотокопії окремих матеріалів, які не можуть слугувати джерелом доказів в розумінні ст.84 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що у кримінальному провадженні №0000289 вже вирішувалось питання про арешт вищевказаного майна, а саме 27.06.2018 ухвалою слідчого судді був скасований арешт на вищевказаний транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію, а тому повторне подання клопотання про арешт такого майна, на думку суду, свідчить про зловживання стороною обвинувачення своїми процесуальними правами та порушення принципу законності з метою обмеження законних прав власності учасників кримінального провадження.

Оскільки клопотання слідчого подане із грубими порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що наведені вище, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором не доведено необхідності такого арешту майна, а також наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, що згідно ч.1 ст.173 КПК України слугує правовою підставою для відмови у задоволенні поданого клопотання.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 170-173, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :
У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 про накладення арешту, а саме заборону на відчуження, використання та розпорядження речами та документами, які були вилучені 15.03.2018 під час проведення обшуку на території садиби та нежитловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ТОВ «Залісся», а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на імя ОСОБА_6 , автомобіль марки ГАЗ 66, д.н.з. НОМЕР_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя