Справа № 635/3255/18
Провадження № 1-в/635/422/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника установи - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)», голови спостережної комісії при Харківській державній адміністрації Харківської області щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лиман Зміївського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимий:

- 14.01.2009 р. Зміївським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу 850 гривень;

- 11.05.2010 р. Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 146, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 11.05.2010 р. вирок скасовано, направлено справу на новий судовий розгляд;

20.01.2012 р. Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, ні підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 06.08.2012 р. Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 28.02.2014 р. Зміївським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу 3400 гривень, без позбавлення права керувати транспортирними засобами; відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.08.2012 р., призначено покарання 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; в силу ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно; Апеляційним судом Харківської області від 11.02.2015 р. вирок в частині призначення покарання скасований; призначено за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді 1 року обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки; на підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки;

з а с у д ж е н и й: 16.03.2015р. Зміївським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік 10 місяців 25 днів; 21.07.2015 р. Апеляційним судом Харківської області вирок скасований в частині призначення покарання, призначено покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки;

про умовно-дострокове звільнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 засуджений 16 березня 2015 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік 10 місяців 25 днів.

21 липня 2015 року Апеляційним судом Харківської області вирок скасований в частині призначення покарання, ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, в іншій частині вирок залишений без змін.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 16.03.2015 р. строк попереднього ув`язнення з 11.02.2015 р. по 21.07.2015 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 липня 2017 року невідбута частина покарання у виді 2 років 7 місяців 28 днів позбавлення волі замінено на обмеження волі на той самий строк.

Ухвалою Харківської районного суду Харківської області від 13 листопада 2017 року зараховано час попереднього ув`язнення та час слідування під вартою до виправного центру з 04.07.2017 року по 17.07.22017 року. Залік : 13 днів.

Початок строку відбування покарання 11.02.2015 року.

Кінець строку відбування покарання 17.02.2020 року.

Начальник Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)», голова спостережної комісії при Харківській державній адміністрації Харківської області звернулися до суду з подання щодо засудженого ОСОБА_5 , яким просять вирішити питання про його умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк.

В судовому засіданні представник установи, засуджений ОСОБА_5 підтримали подання, просили його задовольнити.

Суд, вислухавши думку представника установи, засудженого, думку прокурора, який заперечував проти задоволення подання, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наданих суду матеріалів та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 11 лютого 2015 року. За час перебування в Харківській установі виконання покарань (№27) характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

З 31 липня 2015 року по 27 жовтня 2015 року засуджений ОСОБА_5 проходив курс лікування в Темнівській виправній колонії (№100), характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.

З 09 листопада 2015 року ОСОБА_5 відбував покарання в Диканівській виправній колонії (№ 12), мав одне стягнення, три заохочення, характеризувався позитивно.

З 17 липня 2017 року засуджений ОСОБА_5 переведений до Державної установи «Хролівський виправний центр (140)». ОСОБА_5 працевлаштований різноробом згідно ст.60 КВК України. За час відбування покарання випадки порушення вимог режиму відбування покарання не допускав, заохочувався три рази, характеризується позитивно.

У відношенні до представників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. Виконує передбачені законом вимоги персоналу, при виконанні робіт із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає.

Приймає участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених. ОСОБА_5 приймає участь в програмі диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», «Підготовка до звільнення». За характером врівноважений, цілеспрямований. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Вину у скоєному злочині визнав повністю. За вироком суду позову не має.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи, ОСОБА_5 прибув до Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» 17 липня 2017 року.

Відповідно до довідки про працевлаштування від 30.04.2018р. засуджений ОСОБА_5 у листопаді 2017 року у майстерні установи відпрацював 14 робочих днів. За весь інший період відбування покарання засуджений не працював.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засуджений ОСОБА_5 був неодноразово судимий, має п`ять судимостей за вчинення тяжких, середньої тяжкості корисливих злочинів. ОСОБА_5 неодноразово був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, але не виправдував довіру суду і знову вчиняв корисливі злочини в період іспитового строку.

Зазначені факти свідчать про небажання засудженого ставати на шлях перевиховання та виправлення та про неефективність застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для виправлення засудженого ОСОБА_5 .

З огляду наведеного, суд вважає, що матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подані органом, що відає виконанням покарання не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання та не дають суду переконаності в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, а тому суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_5 вимог ст. 81 КК України.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)», голови спостережної комісії при Харківській державній адміністрації Харківської області щодо засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1