Провадження №1-кп/447/82/18
Справа №447/2594/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2018 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області, у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене в ЄРДР під № 0000086 від 12.07.2017 року, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Більче Миколаївського району Львівської області, українця, громадянина України, розлученого, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, військовозобов`язаного, згідно ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації АДРЕСА_2 ,-

за ч. 1 ст.164 КК України,

в с т а н о в и в :

згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.05.2012 року та виконавчого листа №1323/1781/2012, виданого 30.05.2012 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_3 , на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.03.2012 року і до досягнення дитини повноліття.

В той же час, ОСОБА_4 умисно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) ОСОБА_8 . Так ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, згідно вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 23.07.2013 року, яким затверджено угоду про примирення від 21.05.2013, укладену між ОСОБА_8 , потерпілою у кримінальному провадженні, з однієї сторони та ОСОБА_4 , обвинуваченим у кримінальному провадженні, з другої сторони, згідно якої сторони домовились, щодо відшкодування заподіяної матеріальної шкоди ОСОБА_4 . Однак ОСОБА_4 , умисно не виконував умов угоди про примирення, а саме не надавав жодних коштів на утримання дитини потерпілій ОСОБА_8 , у зв`язку з чим був засуджений вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 14.01.2016 року за ст. 389-1 КК України до 1 року обмеження волі, одночасно на

підставі ст. 75 КК України, звільнений з іспитовим строком на 1 рік від відбування покарання.

В подальшому, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про вищевказане рішення суду, щодо сплати аліментів, а також, будучи попередженим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції у Львівській області про обов`язок сплати аліментів та про кримінальну відповідальність у разі їх несплати, будучи працездатним, у період з 19.01.2015 по 20.11.2017 року умисно, повторно, злісно ухилився від сплати аліментів, хоча мав реальну можливість на їх сплату.

Так, ОСОБА_4 маючи прямий умисел на ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, тим самим порушуючи права своєї неповнолітньої дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток, в період часу з січня 2015 по листопад 2017 року стабільно отримував доходи, які використовував на власні потреби.

Тим самим, ОСОБА_4 , маючи реальну можливість на сплату встановлених судом аліментів, своєму неповнолітньому сину матеріально не допомагав, його матеріальним становищем не цікавився та участі в матеріальному забезпеченні не приймав, а зароблені кошти витрачав на власні потреби, тим самим повторно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, що призвело до утворення заборгованості за період часу з 19.01.2015 по 21.11.2017 року в сумі 51374 гривень 42 копійок, що сукупно перевищує суму виплат за шість місяців платежів, призначених рішенням Миколаївського районного суду Львівської області.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КК України.

В ході досудового розслідування між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення від 22.11.2017 року, котра знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 447/2594/17-к та згідно якої сторони домовились, що на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди підозрюваним ОСОБА_4 щомісячно, у строк до першого числа наступного місяця, починаючи з 01.12.2017 року, будуть відшкодовуватись кошти у сумі 970 ( дев`ятсот сімдесят) грнивень. Перший внесок ОСОБА_4 зобов`язується внести до 01.12.2017 року. Оплати ОСОБА_4 будуть продовжуватись до відшкодування усієї суми заподіяних збитків у сумі 51374 гривень 42 копійок. Жодних інших претензій з приводу вчиненого правопорушення потерпіла ОСОБА_8 до підозрюваного ОСОБА_4 не має.

За перелічених вище обставин, сторони погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, у виді обмеження волі терміном 1 рік.. На підставі положень ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши остатньому іспитовий строк..

В судовому засіданні учасники судового процесу підтримали підписану ними угоду про примирення.

Враховуючи викладене, суд, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про примирення, умови якої відповідають вимогам КПК України та КК України. Вказана угода укладена сторонами добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані за ч.1 ст. 164 КК України. Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнає повністю.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а також те, що він у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а тому вважає за доцільне обрати ОСОБА_4 покарання узгоджене сторонами угоди.

Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення. Обвинувачений розуміє характер обвинувачення та вид покарання, яке буде йому призначене у разі затвердження угоди.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Угода про примирення відповідає вимогам, встановленим КПК України, та не порушує прав, свобод чи інтересів сторін кримінального провадження або інших осіб.

Покарання визначене в угоді про примирення відповідає вимогам КК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про примирення.

Керуючись ст.ст. 374, 475 КПК України, -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про примирення від 22.11.2017 року, м. Миколаїв, укладену між ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою та проживаючою за адресою: АДРЕСА_4 , яка є потерпілою у кримінальному провадженні № 0000086 з однієї сторони та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації АДРЕСА_2 , який є обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі терміном 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням , встановивши іспитовий термін 1 (один) рік.

У відповідності до вимог ст..76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку передбаченому ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1