АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/974/18 Справа № 189/326/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 15.02.2018 року, за апеляційною скаргою прокурора Покровського відділу Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року, якою обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 15.04.2009 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді штрафу 120 годин громадських робіт;

- 24.11.2009 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробувальним терміном строком на 2 роки 6 місяців;

- 25.06.2010 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк 6 м. по вироку Покровського районного суду від 24.11.2009 року та остаточно призначено відбувати покарання строком на 3 роки 6 м. обмеження волі;

- 20.09.2012 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк 1 м. по вироку від 25.06.2010 року і до відбуття 3 роки 1 м. позбавлення волі;

- 05.12.2014 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. З ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки позбавлення волі. 03.11.2017 року звільнено з Солонянської ВК Дніпропетровської області (№21) по відбуттю строку покарання;

- 13.02.2018 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном строком на 1 рік (вирок на даний час в законну силу не вступив)

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2,3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків,

за участю прокурора учасників провадження:

прокурора: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд.

Апелянт зазначає, що згідно змісту обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_7 пред`явлено повне та конкретне обвинувачення з урахуванням всіх обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Так, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України проник саме на огороджену територію домоволодіння потерпілого, у зв`язку з чим кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України повністю узгоджується з положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України.

На думку прокурора обвинувачення містить точне формулювання усіх необхідних обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення і правову кваліфікацію дій особи.

Обґрунтовуючи свою позицію в апеляційній скарзі, прокурор зазначає, що відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт містить дані щодо дати та місця його складання, а також дату його затвердження прокурором.

Відповідно витягу ЄРДР по кримінальному провадженню датою внесення відомостей є 14.02.2018 року та, згідно цього ж витягу, датою його реєстрації є 15.02.2018, що повністю відповідає даним зазначеним у реєстрі матеріалів досудового розслідування, тобто фактично кримінальне провадження №0000090 зареєстроване 15.02.2018 року.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується за ч. 2,3 ст. 185 КК України.

01.01.2018 близько 01.00 години, ОСОБА_7 перебуваючи біля домоволодіння, де мешкає громадянка ОСОБА_9 , що розташоване по АДРЕСА_2 , по раптово виниклому умислу, направленому на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, через відчинену хвіртку, проник на огороджену територію вище вказаного домоволодіння, де підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 2106», д/з НОМЕР_1 , який знаходився на подвір`ї та, переконавшись, що буде не помічений іншими особами, через незачинені на замок водійські двері автомобіля проник до середини салону автомобіля, звідки умисно таємно повторно здійснив крадіжку двох флеш носіїв, один з яких знаходився в авто магнітолі, а другий знаходився поруч з нею, вартість яких оцінена згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 656/18 від 26.02.2018, а саме: флеш носій марки «dtl01g2» об`ємом пам`яті 4gb вартістю 119 грн.; флеш носій марки «SP» об`ємом пам`яті 4gb вартістю 181,65 грн., після чого, опустив сонцезахисний козирок, що знаходиться над кермом водія, звідки викрав грошові кошти в сумі 420 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 720,65 грн.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням у інше сховище.

Крім цього, ОСОБА_7 , 06.01.2018 близько 19.00 годин, перебуваючи в житловому будинку за згодою власника ОСОБА_10 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та знаходячись в спальній кімнаті будинку, де, впевнившись що буде непомічений власником будинку та іншими особам, по раптово виниклому умислу, направленому на таємне, повторне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, умисно, таємно, повторно, викрав з шухлядки столу речі: електричну перукарську машинку марки «Maestro» вартістю 225,12 грн.; акумулятор марки «AVALANCHE 1400 мач» вартістю 226,92 грн.; акумулятор марки «Samsung» вартістю 104,16 грн; акумулятор марки «Samsung», який матеріальної цінності для власника ОСОБА_10 , не має, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальні збитки на загальну суму 556,20 грн.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року було повернуто прокурору обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України для усунення недоліків, як такий, що не відповідає вимогам п. 5, 9 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті не конкретні, оскільки у обвинувальному акті не зазначено, в яке саме сховище проник обвинувачений за епізодом від 01.01.2018 року.

Крім того, суд першої інстанції зазначає, що обвинувальний акт не містить дати його складання, що фактично суперечить вимогам п. 9 ч.2 ст. 291 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який вважав необґрунтованим повернення обвинувального акту та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, встановлений ст. 291 КПК України.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався та колегія суддів не може погодитись з судом першої інстанції, що стороною обвинувачення не сформульовано обвинувачення, оскільки в обвинувальному акті викладено фактичні обставини, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з відповідним посиланням на положення закону .

Суду належить проаналізувати точний зміст положень пункту 5 частини другої статті 291 КПК, а також норм, що формують інститут обвинувачення у кримінальному процесі.

Згідно з зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1.фактичних обставин кримінального правопорушення;

2.правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3.формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення)це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

У свою чергу, відповідно до частини другої статті 42 КПК, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу, а обвинувальний акт, згідно із пунктом 3 частини другої статті 283 КПК, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту.

З вказаної норми закону вбачається, що дійти висновку про неповноту досудового розслідування можливо лише під час судового розгляду, шляхом оцінки доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України.

За таких обставин, на думку колегії суддів, згідно до вимог діючого КПК, сумніви суду є передчасними, тоді як визнати обґрунтованими висновки суду в частині невідповідності обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не можливо, тому колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги та приходить до висновку про задоволення вимог апеляційної скарги прокурора.

Крім того, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції стосовно невідповідності обвинувального акту вимогам п. 9 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт містить дату його складання та дату затвердження прокурором (а.п.2.).

Оскільки прокурором не надавалося клопотання щодо вирішення питання продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , апеляційна інстанція не вирішує питання щодо продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, п.3 розділу Х11 «Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Покровського відділу Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2,3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків, скасувати.
Призначити новий розгляд у суді першої інстанції .

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду
_______________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4