АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000448 від 05 червня 2015 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Веселе Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянки України, маючої вищу освіту, заміжньої, працюючої спеціалістом регіонального розвитку фармацевтичного заводу «Польфарма», має сина 2009 року народження, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

-обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України

за участю учасників судового провадження:
обвинуваченої: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_6
представника потерпілого: ОСОБА_8
прокурора: ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду в частині вирішення цивільного позову скасувати.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник зазначає, що у якості доказів до позовної заяви надано квитанції, товарні чеки, накладна, декларація на медичні препарати та інструменти, які частково не мають жодного відношення до лікування травм потерпілого.

Потерпілим не було надано на вимогу суду медичну картку, яка могла б підтвердити або спростувати понесені потерпілим витрати на необхідне лікування, фактично не встановлено, які саме лікувальні процедури були прописані та виконувалися потерпілим.

Зазначає, що відповідач до теперішнього часу не звернувся до страхової компанії за отриманням страхового відшкодування та не надав відповідні документи, які свідчать про понесені ним витрати, з чого можна зробити висновок, що надані до суду документи не в повній мірі відображають дійсно понесені позивачем витрати, а тому позивач не бажає звертатися до страхової компанії.

Крім того не враховано, що за кермом обвинувачена перебувала у якості працівника, а транспортний засіб належить юридичній особі.

Зазначає, що після ДТП, відповідач пропонувала позивачу відремонтувати пошкоджений велосипед, але позивач не погодився, очевидно вирішивши отримати на підставі розрахунків експертизи та рішення суду набагато більшу суму, яка не є обґрунтованою.

Вказує на те, що допитаний в ході судового розгляду судовий експерт ОСОБА_10 не міг пояснити, який саме колісний транспортний засіб було надано на експертизу, його ідентифікаційний номер, хто його власник, рік випуску та інші ідентифікуючі дані, крім цього в ході слідства ніхто транспортний засіб не ідентифікував, а тому не зрозумілі підстави віднесення саме наданого експерту транспортного засобу до цього ДТП.

Також не погоджуються компенсувати витрати на проведення авто-товарознавчої експертизи, оскільки велосипед був оглянутий експертом без присутності відповідача, а тому не відомо, який саме велосипед надавався експерту, при цьому із фотознімків, що містяться в матеріалах справи, не вбачається пошкоджень, які засвідчує експерт, в зв`язку з чим стягнення з ОСОБА_7 вартості відновлювального ремонту невідомо чийого транспортного засобу у розмірі 15603 грн. є незаконним.

Вказує на те, що позовна заява про стягнення матеріальної та моральної шкоди подана до ОСОБА_7 та «Фармацевтичного заводу «Польфарма» солідарно, однак в рішенні суду другого відповідача не згадують взагалі, також судом не надано належної оцінки вимогам до «Фармацевтичного заводу «Польфарма».

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 : - в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 21 567,84 грн.; - в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.; витрати по залученню судового автотоварознавчого експерта 900 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати по залученню судово-автотехнічного експерта 245,02 грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду першої інстанції, 04 червня 2015 року, близько 13 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Кіа-ріо» реєстраційний номер НОМЕР_1 рухалась по вул. Набережній Леніна в Жовтневому районі м. Дніпропетровська з боку вул. Ливарної в напрямку вул. Космічної зі швидкістю 30 км/год.

Під час руху ОСОБА_7 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до змін дорожньої обстановки, при виникненні небезпеки для руху у вигляді велосипеду «Giant» під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався попереду по смузі її автомобіля в попутному з нею напрямку, заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди не вжила, внаслідок чого в районі електроопори № 35 скоїла на нього наїзд.

Внаслідок наїзду водій велосипеду «Giant» ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження , які відносяться до середнього ступеня тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_7 керуючи транспортним засобом автомобілем «Кіа-ріо», не виконала вимог п.п.12.3, 13.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху», невиконання яких знаходиться в причинному зв`язку з тими наслідками які настали.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченої та захисника які просили задовольнити апеляційну, думку прокурора,яка заперечувала проти апеляційної скарги захисника та просила вирок залишити без змін,перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 , 2 ст. 409 КПК України, при вирішенні питання про наявність підстав для скасування або зміни судового рішення, суд апеляційної інстанції в даному провадженні має керуватися статтями 412 - 414 КПК України.

Відповідно до змісту вказаної норми закону, підставами для скасування або зміни зазначеного вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів провадження убачається, що вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року, ухвалений суддею ОСОБА_1 , однак вирок суду не містить підпису судді, тобто ухвалене судом рішення не відповідає вимогам закону в розумінні ст. 370 КПК України.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на поспішне вирішення питання про невинуватість обвинуваченого, а тому вирок підлягає скасуванню з направленням на новий розгляд до суду першої інстанції.
Оскільки у кримінальному провадженні згідно до ст. 404 КПК України, апеляційний суд встановив помилковість висновків суду , однак процесуально позбавлений можливості постановити нове судове рішення за відсутністю клопотання учасників кримінального провадження щодо дослідження доказів, то за відсутності іншого законодавчо визначеного способу забезпечення виконання завдань кримінального судочинства (стаття 2 КК), змушений застосувати найприйнятніший спосіб розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, під час якого мають бути усунені зазначене неправильне застосування кримінального процесуального закону, та з урахуванням апеляційний вимог постановлене законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України п.3 розділу Х11 «Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів -,

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року, відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст.286 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвалу суду набирає чинності з моменту проголошення та не підлягає оскарженню.

Судді
Апеляційного суду :
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12