10.08.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року Місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003130 від 19.09.2017 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно.

Як вбачається з клопотання слідчого, 19.09.2017 до СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшов рапорт, про те що посадові особи ПП «Прогрес-Риелт», ТОВ «Прогресс-Строй», ТОВ «Добробуд ЛТД», ТОВ «Одеком Девелопмент», Кооператив «Престиж VII» в квітні 2014 року, здавши в експлуатацію житловий комплекс «Гагарін Плаза», за адресою: м. Одеса, Гагарінське плато, буд. 5/2, не передали жилі приміщення квартир власникам (інвесторам), а оформили вказані жилі приміщення квартир на третіх осіб, тим самим шахрайським шляхом заволоділи їх грошовими коштами у великих розмірах.

Під час досудового розслідування встановлені наступні інвестори, які не отримали права власності на приміщення квартир:

1) ОСОБА_4 , відповідно до договору №Г1/Д-181 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 21.03.2008 між нею та ТОВ «Добробуд ЛТД». Об`єкт: квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 та кв. АДРЕСА_2 .

2) ОСОБА_5 , відповідно до договору №Г1/Д-182 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 28.03.2008 між ним та ТОВ «Добробуд ЛТД». Об`єкт: квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

3) ОСОБА_6 , відповідно до договору №Г1/И-47 про інвестування від 27.04.2006 між ним та ТОВ «Інвест-Прогрес». Об`єкт квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

4) ОСОБА_7 , відповідно до договору №Г1/ЧП-70 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 25.09.2007 між ним та ТОВ «Інвест-Прогрес». Об`єкт: квартири, розташовані за адресою: АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 ;

5) ОСОБА_8 , відповідно до договору про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна №Г1/Д-170 від 12.03.2008 та договору купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно № 2/10-78/0 від 21.01.2010 між ним та ТОВ «Добробут ЛТД». Об`єкт квартира будівельний АДРЕСА_7 . В подальшому будинку та квартирі присвоєно адресу: АДРЕСА_8 . Загальна сума матеріальних збитків ОСОБА_8 складає 537 507 гривень.

6) ОСОБА_9 , відповідно до інвестиційного договору № Г1/И-39 від 12.01.2006 між ним та ПП «Прогрес Риелт», здійснив інвестицій внесок у вигляді особистих коштів, в розмірі 449 110, 40 гривень, за будівництво та передачу у власність квартиру, будівельний 121 на 15-му поверху жилого будинку АДРЕСА_9 . В подальшому будинку присвоєно адресу: АДРЕСА_10 . Зазначена квартира була розділена під номери 176/1 та 176/2.

6.1) ОСОБА_9 , відповідно до інвестиційного договору № Г1/ПР-67 від 10.01.2006 між ним та ПП «Прогрес Риелт», здійснив інвестицій внесок у вигляді особистих коштів, в розмірі 537 054, 20 гривень, за будівництво та передачу у власність квартиру, будівельний 105 на 13-му поверху жилого будинку АДРЕСА_11 . В подальшому будинку присвоєно адресу: АДРЕСА_12 . Загальна сума матеріальних збитків ОСОБА_9 складає 986 164 гривень.

З метою забезпечення конфіскації майна, що передбачено, за твердженням слідчого, санкцією ст. 190 ч. 3 КК України та забезпечення відшкодування завданого збитку потерпілим, уникнення перепродажу зазначеного майна, необхідно накласти арешт на майно.

Посилаючись на вищевикладене, слідчий просив накласти арешти на нерухоме майно розташоване за адресою:

- Об`єкт: квартири, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та кв. АДРЕСА_2 ;

- Об`єкт: квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- Об`єкт квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

- Об`єкт: квартири, розташовані за адресою: АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 ;

- Об`єкт: квартири, розташовані за адресою: АДРЕСА_13 та АДРЕСА_14 ;

- Об`єкт квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_12 ;

- Будівельний об`єкт квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_15 . Вказаній адресі було присвоєно: АДРЕСА_8 .

При цьому, з огляду на наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза переоформлення та перепродажу даного нерухомого майна, розгляд даного клопотання просив проводити без виклику особи, володаря нерухомого майна, на підставі ч. 2 ст. 163 КПК України.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання про накладення арешту на вищезазначене майно та просили задовольнити в повному обсязі з наведених підстав.

Розглянувши клопотання слідчого, заслухавши слідчого та свідків, вивчивши надані до клопотання матеріали суд приходить до висновку про наступне:

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Як вбачається із клопотання слідчого, на даний час, жодну особу не повідомлено про підозру, будь-яких доказів про те, що вказані в клопотанні квартири, належать саме особам, про яких йде мова в клопотанні, окрім договорів інвестування, договорів про пайову участь у бівництві об`єкта нерухомого майна, генерального контракту на будівництво, та договору купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно, слідчим не надано.

Водночас, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, що містяться в матеріалах клопотання, відомості щодо власності на обєкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_8 , або взагалі відсутні (зокрема на квартири АДРЕСА_16 ), або власниками зазначені інші особи, які не фігурують у вказанаому клопотанні слідчого (зокрема на квартири 316, 316 а та ін.). Відтак, твердження слідчого про необхідність накладення арешту на зазначені квартири «інвесторів» є безпідставним.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні органу досудового розслідування в особі слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вже зазначалось, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Проте, жодних доказів щодо вчинення кримінального правопорушення яким було завдано шкоду, чи необхідності накладення арешту задля збереження речових доказів або запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вказаних в клопотанні земельних ділянок матеріали клопотання не містить, а прокурором в судовому засіданні не представлено.

При цьому, вчинене діяння, згідно витягу з ЄРДР, кваліфіковано за ст. 190 ч. 3 КК України, проте санкція частини 3 статті 190 КК України не передбачає конфіскацію майна чи спеціальну конфіскацію, хоча слідчим в своєму клопотанні зазначається, що санкція передбачає конфіскацію майна.

Відтак і необхідність, мета, завдання арешту на вищезазначені об`єкти нерухомості взагалі не підтверджені будь-якими документами (доказами).

Слідчий суддя вважає, що підстав для накладення арешту на даний час не вбачається.

За таких обставин, в результаті аналізу клопотання та наданих суду матеріалів, суд змушений прийти до висновку, що клопотання слідчого є не обґрунтованим, слідчим не доведені достатні підстави у зв`язку з якими потрібно накласти арешт, отже зазначене клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 172, 173, 372, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: