Справа № 174/779/18
п/с № 1-кп/174/99/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2018 року м. Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вільногірськ, кримінальне провадження № 0000349 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей немає, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.299 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 11.09.2018 року, близько 10.00 години, повертаючись до себе додому, за адресою: АДРЕСА_2 , зайшов до під`їзду вказаного будинку та почув гавкіт собаки, що дуже роздратувало останнього. Піднявшись до третього поверху, побачив безпритульну собаку, яка сиділа в кутку міжсхідцевої площадки розташованої між третім та четвертим поверхами зазначеного під`їзду, в результаті чого у останнього раптово виник злочинний умисел направлений на жорстоке поводження з тваринами, що відносяться до хребетних, у тому числі безпритульними тваринами.
В той же день, тобто 11.09.2018 року, близько 10.05 годин, ОСОБА_4 , продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині ставлення до тварин, проявляючи жорстокість, порушивши вимоги ст.17 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» щодо заборони застосування больових методів до тварин та реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на жорстоке поводження з тваринами, що відносяться до хребетних, у тому числі безпритульними тваринами, діючи умисно, наніс собаці один удар ногою в область тулуба, в результаті чого собака випала з вікна міжсхідцевої площадки розташованої між третім та четвертим поверхами вищевказаного будинку, тим самим завдав тварині болю та страждання, що призвело до загибелі останньої.
В результаті злочинних умисних дій ОСОБА_4 , собаці після падіння з висоти третього поверху будинку, заподіянні тілесні ушкодження і вигляді розриву легеневої артерії, які призвели до великої втрати крові внаслідок чого остання померла.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочині та обставини викладені в обвинувальному акті визнав повністю, розкаявся та показав, що 11.09.2018 року, приблизно о 10.00 год., йшов до себе додому, за адресою АДРЕСА_2 . Зайшов в під`їзд, піднімався по сходах та почув гавкіт собаки. Це була безпритульна собака. Гавкіт його розлютив та він вдарив її лівою ногою в область тулуба, в результаті чого собака випала з вікна на вулицю та померла. Робив це з умислом, оскільки був злий на собак, бо їх гавкіт заважав спати вночі.
З кваліфікацією своїх дій погоджувався та не заперечував з приводу розгляду справи за ч.3 ст.349 КПК України.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 , щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що факт вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_4 , знайшов своє підтвердження в суді, його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.299 КК України, як жорстоке поводження з тваринами, що відносяться до хребетних, у тому числі безпритульними тваринами, що вчинене умисно та призвело до загибелі тварини.
При призначенні покарання, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 , злочин передбачений ст.299 КК України, належить до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, яка обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що обвинувачений свою вину визнав повністю, в скоєному кається, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не одружений, на утриманні дітей немає, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває.
Врахувавши обставини справи, особу обвинуваченого та досудову доповідь на останнього, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_4 , можливе без ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Судові витрати по справі відсутні.
У відповідності до ст. 100 КПК України, речові докази по справі, а саме: СD R диск білого кольору - зберігати при справі.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 371-376, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Визнати винним ОСОБА_4 , у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 299 КК України і призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України, ОСОБА_4 , звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази по справі, а саме: СD R диск білого кольору - зберігати при справі.
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1