Номер провадження 1/754/3/18
ПОСТАНОВА
Іменем України
19 квітня 2018 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6

попередньо розглянувши кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с.Волоське Дніпропетровського р-ну Дніпропетровської обл., громадянина України,

мешкає: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.115 ч.1, 115 ч.2 п.п.9, 13, 185 ч.5, 190 ч.4 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_7 надійшла до Деснянського районного суду м.Києва після визначення Апеляційним судом м.Києва підсудності Деснянському районному суду м.Києва з постановою Верховного Суду України від 09.10.2017р., якою було скасовано вирок Апеляційного суду м.Києва від 18.03.2005р. та ухвалу колегії Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 26.07.2005р. щодо ОСОБА_7 з направленням справи на новий розгляд до компетентного суду першої інстанції.
При попередньому розгляді обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про закриття провадження по справі в зв`язку із закінченням строків давності.
Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали клопотання свого підзахисного про закриття провадження по справі в зв`язку із закінченням строків давності.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого, мотивуючи тим, що кримінальна справа відносно ОСОБА_7 постановою Верховного Суду України була направлена до суду першої інстанції на новий розгляд, тому підлягає розгляду по суті обвинувачення.
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого, мотивуючи необхідністю проведення нового судового розгляду по кримінальній справі, як зазначив в своїй постанові Верховний Суд України.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисників, представника потерпілої, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до висновку про задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , виходячи з наступного.
Органами досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 23.01.2003р. приблизно в 23.00 годин він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , після вживання спиртних напоїв разом з господарями квартири ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків до ОСОБА_9 з приводу ділових стосунків, діючи умисно, з метою заподіяння смерті, в кімнаті квартири наніс ОСОБА_9 два удари ножем, який взяв на кухні квартири, в область грудної клітини та живота, чим спричинив останньому проникаючі колото-різані поранення грудної клітини та живота з ушкодженням серця і печінки з розвитком крововтрати, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_9 , чим умисно вбив його. Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 він помітив ОСОБА_8 , яка знаходилась біля дверей кімнати, в якій було вчинене вбивство, усвідомлюючи той факт, що ОСОБА_8 могла бачити саму подію злочину і може бути носієм певної інформації про вчинений ним злочин, з метою вбивства останьої з метою приховати інший злочин, а саме умисне вбивство ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою заподіяння смерті, наніс ОСОБА_8 численні удари ножем, яким вчинив попереднє вбивство, в різні частини тіла, від чого потерпіла впала на підлогу, після чого ОСОБА_7 , з метою доведення свого умислу до кінця, іншим ножем, який взяв на кухні квартири, умисно перерізав шию ОСОБА_8 , чим спричинив останній різане поранення шиї з ушкодженням сонної артерії і колото-різані поранення грудної клітини з ушкодженням легенів, що призвели до розвитку гострої крововтрати, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_8 . Крім того, 23.01.2003р. ОСОБА_7 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , після вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 . ОСОБА_8 , скориставшись сприятливою обстановкою, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: відео карту із системного блоку персонального комп`ютера вартістю 115 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 612грн. 95коп., звукову карту вартістю 60 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 319грн. 80коп., вентилятор на центральному процесорі вартістю 13 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 679грн. 29коп., два модулі пам`яті вартістю 80 доларів США кожний, що згідно курсу НБУ становить 852грн. 80коп., 2 ІDЕ кабулі вартістю по 4грн. кожний, грошові кошти в сумі 3200 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 17000грн. 56коп., мобільний телефон «Нокіа» вартістю 300 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 1599грн., грошові кошти в сумі 50грн., три зв`язки ключів від квартири, які матеріальної цінності не становлять, а всього майно загальною вартістю 19502грн. 40коп., що є особливо великим розміром, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник.
Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, будучи директором приватного виробничо-комерційного підприємства «Сатурн», з метою заволодіння чужим майном шляхом обману в особливо великих розмірах, в серпні 1996 року уклав письмовий договір з адміністрацією Криворізького спеціалізованого управління ВАТ «Дніпрококсохімремонт», згідно якого ВАТ «Дніпрококсохімремонт» зобов`язано було відпустити ПВКП «Сатурн» 600 тон коксу КД-25-40 по ціні 215грн. за одну тону, а підприємство «Сатурн» в особі директора ОСОБА_7 зобов`язано було протягом 14 днів після отримання коксу поставити Криворізькому спеціалізованому управлінню ВАТ «Дніпрококсохімремонт» 161 тону цукру по ціні 80грн. на 1кг цукру із розрахунку, що підприємство «Сатурн» поставляє 1 тону цукру за кожні відпущені 3,7 тон коксу, після чого 16.09.1996р. уклав з адміністрацією Криворізького управління ВАТ «Дніпрококсохімремонт» договір, згідно якого ВАТ «Дніпрококсохімремонт» зобов`язано відпустити ПП «Сатурн» 1000 тон коксу КД 25-40, а підприємство «Сатурн» в особі директора ОСОБА_7 зобов`язано протягом 14 днів після отримання коксу поставити 270 тон цукру на тих же умовах, що були оговорені в першому договорі в серпні 1996 року, після чого у вересні 1996 року уклав письмові договори з адміністрацією «Томашпольський цукровий завод», з адміністрацією «Жданівський цукровий завод», з адміністрацією «Луганський цукровий завод», щодо поставки на ці заводі коксу по бартерному обміну на цукор із розрахунку за 1 тону цукру 4,5 тони коксу, після чого у вересні-жовтні 1996 року адміністрація ВАТ «Дніпрококсохімремонт» на виконання укладених з підприємством «Сатурн» договорів від грузило на Жданівський цукровий завод 446,5 тон коку, на Луганський цукровий завод 205,4 тон куксу, на Томашпільський цукровий завод 586,5 тон коксу, за що ОСОБА_7 отримав від вказаних заводів 269 тон цукру, внаслідок чого ОСОБА_7 шляхом обману заволодів 1238 тонами коксу КД 25-40 на загальну суму 258 321грн. 82коп., провів його бартерний обмін на 269 тон цукру, яким заволодів, що є особливо великим розміром.
Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані: за ст.115 ч.1 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за ст.115 ч.2 п.9 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з метою приховати інший злочин, за ст.115 ч.2 п.13 КК України як вбивство, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 КК України, за ст.185 ч.5 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в особливо великих розмірах, за ст.190 ч.4 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.
Згідно ст.49 ч.1 п.5 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минув строк п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Згідно ст.49 ч.2, ч.3 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частині першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Злочини за ст.115 ч.1, 115 ч.2, 185 ч.5, 190 ч.4 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжкими злочинами.

Даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався, досліджені судом матеріали кримінальної справи не містять.

На даний час минули строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинені ним в серпні-жовтні 1996 року та 23.01.2003р. злочини, передбачені відповідно ст.190 ч.4 КК України та ст.ст.115 ч.1, 115 ч.2, 185 ч.5 КК України.

За таких обставин, строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ст.ст.115 ч.1, 115 ч.2, 185 ч.5, 190 ч.4 КК України, закінчились.
Згідно ст.11-1 КПК України (1960р.), суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ст.49 ч.1 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Згідно вимог ст.248 КПК України (1960р.), при наявності обставин, передбачених ст.11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу.
Тому, кримінальна справа відносно ОСОБА_7 за ст.ст.115 ч.1, 115 ч.2 п.п.9, 13, 185 ч.5, 190 ч.4 КК України підлягає закриттю в зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності.
Доводи прокурора та представника потерпілої щодо наявності підстав для відмови в закритті кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності, а саме направлення кримінальної справи відносно ОСОБА_7 постановою Верховного Суду України до суду першої інстанції на новий розгляд, не є підставою для відмови в закритті справи саме з цієї підстави, оскільки згідно розділу ІІІ КПК України (1960р.) провадження справ у суді першої інстанції розпочинається з попереднього розгляду справи, і згідно вимог ст.244 КПК України (1960р.) за результатами попереднього розгляду справи суддя своєю постановою приймає рішення, зокрема, про закриття справи.
Тому, на виконання постанови Верховного Суду України від 09.10.2017р., якою кримінальна справа щодо ОСОБА_7 була направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, судом розпочато проведення нового розгляду справи, який розпочинається з попереднього розгляду справи, за результатами проведення якого передбачено прийняття рішення про закриття справи.
Для звільнення особи від кримінальної відповідальності КПК України (1960р.) передбачає тільки згоду обвинуваченого на це і наявність підстав для такого звільнення. Можливість продовження провадження у справі відносно особи, яка може бути звільнена від кримінальної відповідальності, передбачена тільки в разі, коли обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти закриття справи з цієї підстави.
В даному випадку при наявності клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи відносно нього у зв`язку із закінченням строків давності, суд приймає рішення по суті клопотання та позбавлений можливості продовжити провадження у справі.
Тому, враховуючи згоду обвинуваченого ОСОБА_7 на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття справи, а також правильне розуміння обвинуваченим ОСОБА_7 того, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру, і наявність передбачених ст.49 КК України для цього підстав, кримінальна справа відносно нього за ст.ст.115 ч.1, 115 ч.2 п.9, 13, 185 ч.5, 190 ч.4 КК України підлягає закриттю в зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності.
При цьому, при вирішення питання про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_7 за ст.ст.115 ч.1, 115 ч.2 п.п.9, 13, 185 ч.5, 190 ч.4 КК України, суд врахував положення ст.49 ч.4 КК України, згідно якої якщо суд не визнає за можливе застосувати давність щодо особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.
Згідно ст.63 КК України, максимальний строк позбавлення волі встановлюється п`ятнадцять років.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_7 на час заявлення клопотання про закриття кримінальної справи відбув строк позбавлення волі п`ятнадцять років, призначення якого можливе ОСОБА_7 в разі, якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, та його вина буде доведена в ході судового розгляду.
За таких обставин, суд вважає за недоцільне не застосовувати давність.
Згідно п.11 розділу ХІ Перехідних положень КПК України (2012р.), кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, розглядаються судами першої інстанції в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Тому, при розгляді даної кримінальної справи, суд керується вимогами КПК України (1960р.).
На підставі викладеного та керуючись п.11 розділу ХІ Перехідних положень КПК України (2012р.), ст.ст.7-1 п.5, 11-1, 244, 248 КПК України (1960р.), ст.49 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Кримінальну справу відносно ОСОБА_7 за ст.ст.115 ч.1, 115 ч.2 п.9, 13, 185 ч.5, 190 ч.4 КК України закрити у зв`язку із закінченням строків давності, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

На постанову протягом 7 діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва.

Головуючий: