Справа № 728/775/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/765/2018
Категорія - ст. 121 ч. 2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесеного в ЄРДР №0000101 від 21.02.2018 року за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 червня 2018 року, по кримінальному провадженню щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, освіта базова загальна середня, не одружений, проживає АДРЕСА_1 , не працює, судимості не має, -

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 червня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим за частиною 2 статті 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту його затримання, тобто з 21 лютого 2018 року.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 20 лютого 2018 року в період часу з 21 години 00 хвилин до 23 години 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень, періодично, під час руху від господарства АДРЕСА_2 до господарства АДРЕСА_1 , умисно наносив удари ногами та руками по тілу своєї співмешканки ОСОБА_10 , в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості та у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_10 , від яких вона померла в ніч на ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись з рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій, доведеність вини ОСОБА_7 , просив вирок стосовно нього скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Вказує, що судом першої інстанції не достатньо оцінено тяжкість злочину, обставини вчинення, зокрема кількість та сила ударів, не вжив заходів для виправлення вчиненого, швидку не викликав, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює. Також, не в повній мірі враховані обтяжуючи обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із статтею 12 КК є тяжким злочином, наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності), особу винного, його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, раніше не судимий, наявність постійного місця проживання та формально посередньої характеристики за таким, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, та обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Крім того, відповідно до відповідно до статті 69-1 за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні місцевого суду щиро покаявся у вчиненому, детально описав всі обставини та просив суворо не карати.

Також, в місцевому суді прокурор просив призначити покарання у виді позбавлення волі строком сім років, про що не заперечувала і потерпіла.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 , також, покаявся та висловив щирий жаль щодо вчиненого.

Твердження прокурора, що суд першої інстанції не врахував обставини вчинення злочину, характеристику обвинуваченого та обтяжуючі обставини, є такими, що не зайшли свого підтвердження, оскільки вказане враховано судом першої інстанції, про що вказано у вироку.

Так, на переконання колегії, судом першої інстанції в повній мірі враховані всі обставини на які посилається прокурор в своїй апеляційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 червня 2018 року, по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою на протязі такого ж строку з моменту вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3