Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/416/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000333 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2018 року.

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Розсохуватець Новоархангельського району Кіровоградської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, який офіційно не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України такий що не має судимостей,

визнаний винуватим та засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 23 квітня 2018 року.

Зараховано ОСОБА_7 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 17.11.2017 року по 23.11.2017 року з розрахунку день за день.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати, понесені за проведення експертиз в сумі 15459 грн. 00 коп.

Вирішено питання речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, за наступних обставин.

2 вересня 2017 року близько 00 годин 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у темну пору доби по вулиці Лесі Українки в місті Новоархангельськ в напрямку вулиці Чкалова, порушив вимоги п. п. 2.9 а), п. п. 1.5, 2.3 б) та д), п. п. 12.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу. Під час руху по рівній ділянці проїзної частини дороги, внаслідок недотримання безпечної швидкості руху в даних дорожніх умовах, не впорався з керуванням автомобіля та допустив виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини, а саме на ліве узбіччя по ходу його руху, після чого допустив наїзд на перешкоду у вигляді каменю з подальшим перекиданням керованого ним транспортного засобу на дах.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 84 від 22.09.2017 року отримав тілесні ушкодження, які мають ознаки тяжких як небезпечних для життя, і знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин справи та юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. В решті вирок суду залишити без змін.
Обгрунтовує свої вимоги тим, що призначаючи покарання обвинуваченому без позбавлення права керувати транспортними засобами судом не взято до уваги те, що ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав безпосередньо в судовому засіданні. В результаті його неправомірних дій загинула одна особа.
За таких обставин судом призначено покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Призначаючи покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, без позбавлення права керувати транспортними засобами ОСОБА_7 , суд вказав про те, що стороною обвинувачення не надано доказів щодо наявності такого права у останнього.
Проте, згідно обвинувального акту, в якому зазначені всі обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також посилання на положення Правил дорожнього руху України порушення яких допущено обвинуваченим, відсутня вказівка на недотримання ним вимог п. 2.1 а) ПДР України, а саме щодо відсутності у водія механічного транспортного засобу ОСОБА_7 посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Обвинувачений під час допиту у судовому засіданні із вищезазначеними обставинами погодився та їх не оспорював, а відсутність копії водійського посвідчення ОСОБА_7 в матеріалах кримінального провадження зумовлене невизнанням під час досудового розслідування обвинуваченим вини. Таким чином, судом безпідставно не призначено ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на певний строк.
Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, потерпілого ОСОБА_8 та його представника - адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора, провівши судове слідство в частині дослідження даних, що характеризують особу обвинуваченого, заслухавши останнє слово обвинуваченого, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку, з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, крім визнання ним винуватості, підтверджені зібраними доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження і в апеляційній скарзі не заперечуються.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України учасниками судового провадження не оспорюється.

При розгляді доводів апеляційної скарги колегія суддів відповідно до ст. 404 КПК України виходить із фактичних обставин провадження, встановлених судом першої інстанції.

Доводи наведені в апеляційній скарзі прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, колегія суддів вважає обґрунтованими, виходячи з наступного.

Основне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України, в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України за якою його засуджено.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд правильно вказав, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, відповідно до ст. 89 КК України судимості не має, вчинив тяжкий злочин з необережності, внаслідок якого наступила смерть потерпілого, має сина 1994 року народження та мати похилого віку. Згідно висновку досудової доповіді, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На обліку у лікаря нарколога та психіатра обвинувачений не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обгрунтовано визнано добровільне відшкодування матеріального збитку.

Обставиною, яка обтяжує покарання правильно визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив покарання ближче до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з доводами прокурора викладеними в апеляційній скарзі, щодо неправильного застосування кримінального закону місцевим судом при призначенні покарання ОСОБА_7 в частині безпідставного незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Так, статтею 65 КК України визначено, що суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті», з послідуючими змінами, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено альтернативне додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до 3 років.

Факт наявності у ОСОБА_7 права керувати транспортними засобами, підтверджується витягом з бази національної інформаційної системи, відповідно до якого ОСОБА_7 14.10.2011 року отримав посвідчення водія серія НОМЕР_2 . Також, вказаний факт підтвердив обвинувачений під час допиту у судовому засіданні апеляційного суду.
Враховуючи характер допущених ОСОБА_7 грубих порушень вимог правил дорожнього руху, внаслідок яких загинув потерпілий, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, неодноразове притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, зокрема і за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, позицію потерпілого та його представника, які підтримали прокурора в частині призначення додаткового покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків та обставин справи, на переконання колегії суддів, призначення додаткового покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

З огляду на викладене, у зв`язку з необхідністю застосування до обвинуваченого додаткового покарання, яке не було застосовано судом першої інстанції, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині судом апеляційної інстанції нового вироку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 409, 413, 414, 420, 421 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2018 року, стосовно ОСОБА_7 , - скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4