УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2018 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України капітана юстиції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, перебуває в цивільному шлюбі, з погашеною судимістю, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України капітан юстиції ОСОБА_3 , 16.08.2018 року звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивовано тим, що Військовою прокуратурою Вінницького гарнізону Центрального регіону України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000268 від 30.11.2015 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні дезертирства, тобто нез`явленні до місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах особливого періоду, а саме кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

ОСОБА_4 призваний 13.03.2015 ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією та з 02.05.2015 проходив військову службу на посаді кухаря господарчого відділення 2 взводу матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), у військовому званні «солдат».

17.08.2015 ОСОБА_4 направлений для проходження стаціонарного лікування до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону ( АДРЕСА_3 ). Однак, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно без поважних причин, до вказаного лікувального закладу не прибув.

15 серпня 2018 року ОСОБА_4 був затриманий і доставлений до військової прокуратури Вінницького гарнізону де йому особисто вручено підозру і проведено невідкладні слідчі дії.

Переховуючись від органів досудового розслідування, ОСОБА_4 не вжив жодних заходів щодо повернення до військової частини, до органів військового управління та правоохоронних органів про себе не заявляв.

Наявність обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме показами свідків та іншими документами.

Оскільки в даному кримінальному провадженні виникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам останнього перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та припинення вчинення ним кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Питання щодо обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного

ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, не ставиться, оскільки лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить у подальшому виконання підозрюваним ОСОБА_4 усіх процесуальних рішень, унеможливить спроби останнього перешкоджати законній діяльності органів досудового розслідування та надасть можливість органу досудового розслідування перешкодити повторному вчиненню останнім кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

З урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_4 , жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, не забезпечить належну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних рішень та спробам останнього перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, а також те, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, з огляду на особу підозрюваного, з метою забезпечення належного виконання та участіОСОБА_4 в проведенні усіх слідчих та процесуальних дій, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, слід дійти висновку, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення. На підставі викладеного слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник просили обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний із позбавлення волі, а саме домашній арешт.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000268, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 30.11.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

15.08.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України обґрунтована.

У відповідності з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.
Під час розгляду даного клопотання судом було з`ясовано, що зі слів ОСОБА_4 , він перебуває в цивільному шлюбі та проживає з цивільною дружиною та її дітьми, офіційно не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, зі слів останнього вбачається, що він перебуває в цивільному шлюбі, офіційно не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, наведені обставини свідчать про відсутність соціально-стримуючих факторів, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення, з 10.02.2016 року був оголошений у розшук, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, тому суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за № 12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України капітана юстиції ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 10 години 30 хвилин 13 жовтня 2018 року в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 13 жовтня 2018 року.

Одночасно визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 35240 (тридцять п`ять тисяч двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступний обов`язок прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.
У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
У разі невиконання ОСОБА_4 покладеного на нього обов`язку, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя