АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/6886/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/206/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року у кримінальному провадженні, відомості про які внесені до ЄРДР за №0002667 від 07.09.2017 року, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1. Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 червня 2016 року за ч.2 ст.185 КК України на два роки позбавлення волі, з випробуванням в порядку ст. 75 КК України з іспитовим строком на один рік та шість місяців,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, не працює, не одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимий, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_11
обвинувачені - ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисник - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу.
Вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 ніким з учасників судового провадження не оскаржується.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
У відповідності до ст. 71 КК України до покарання за даним вироком суду засудженому ОСОБА_7 частково приєднано невідбуту частину покарання, призначену вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10.06.2016 року та остаточно призначено йому покарання у виді позбавленні волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді домашнього арешту не продовжувався та закінчився 25.12.2017 року.
ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 , від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік, якщо він протягом випробувального строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся, питання з речовими доказами та судовими витратами вирішене.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, ОСОБА_7 повторно, 04 вересня 2017 року, близько 08 години 50 хвилин, знаходячись по АДРЕСА_2 , звернув увагу на технічну базу, на якій розташований бетонний бокс та металевий будівельний вагончик, в якому знаходилась металева саморобна буржуйка. В цей час у нього раптово виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь. Після чого, того ж дня приблизно о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , прийшов до раніше знайомого обвинуваченого ОСОБА_8 , за адресою мешкання останнього, а саме: будинку АДРЕСА_2 , де запропонував ОСОБА_8 , заробити гроші, шляхом крадіжки металевої продукції з металевого будівельного вагончику, що розташований на території технічної бази по АДРЕСА_2 . На що ОСОБА_8 дав свою згоду, тим самим вступив в злочинну змову на таємне викрадення чужого майна, для отримання грошових коштів.
Того ж дня, 04 вересня 2017, приблизно о 09 годині 15 хвилин, ОСОБА_7 , повторно, реалізуючи в подальшому спільний злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, разом з ОСОБА_8 направились на територію технічної бази по АДРЕСА_2 . Де приблизно о 09 годині 20 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_8 скориставшись відсутністю господаря, а також можливих свідків, діючи на досягнення єдиного злочинного результату, з приміщення металевого будівельного вагончика, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , таємно викрали належне потерпілому ОСОБА_12 майно, а саме брухт чорного металу, який складається з саморобної буржуйки, вагою 60 кілограм, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3425 від 21 жовтня 2017 року становить 363 гривні 00 копійок, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зникли, обернувши викрадене на свою користь.
В результаті спільних, за попередньою змовою, злочинних дій обвинувачених ОСОБА_8 , та ОСОБА_7 останні завдали потерпілому ОСОБА_12 , майнову шкоду на загальну суму 363 гривні 00 копійок.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 зазначає, що покарання у виді позбавлення волі не відповідає ступеню тяжкості призначеного покарання та особі обвинуваченого. ОСОБА_7 свою провину в скоєних злочинах визнав в повному обсязі, в процесі досудового слідства активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завданий збиток потерпілому. Також у ОСОБА_7 є постійне місце проживання, де він проживає зі своєю нареченою ОСОБА_13 , на утриманні має діда ОСОБА_14 , який є інвалідом другої групи та прабабу ОСОБА_15 . Крім того, на теперішній час ОСОБА_7 працює експедитором в експедиторській компанії ТОВ «Спроба» і характеризується позитивно як за місцем роботи, так і за місцем проживання.
Також захисник зазначає, що ОСОБА_7 хворіє на туговухість і на теперішній час проходить обстеження для отримання групи інвалідності.
На думку захисника, з урахуванням особистості ОСОБА_7 , який скоїв злочин середньої тяжкості, сума викраденого майна є незначною, всього 363 гривні, наявність в нього міцних соціальних зв`язків, а саме нареченої, діда і прабаби, йому можна визнати, згідно ч.2 ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання, стан здоров`я і знаходження на його утриманні діда ОСОБА_14 і прабаби ОСОБА_15 та згідно ст. 69 КК України призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду, підтримали апеляційну скаргу, просили врахувати всі пом`якшуючі обставини, призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 .
Під час апеляційного розгляду прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просила вирок суду залишити без змін.
Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.
Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що при розгляді даного кримінального провадження судом забезпечено в повному обсязі виконання положень щодо всебічності, повноти та об`єктивності дослідження всіх обставин кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та згідно технічного запису судового засідання, журналу судового засідання, обвинувачений ОСОБА_7 при розгляді кримінального провадження повністю визнав свою провину, щиросердечно розкаявся у вчиненому, та вина обвинуваченого знайшла своє повне підтвердження в сукупності доказів, які в судовому засіданні належним чином перевірено та оцінено, в тому числі з точки зору їх достовірності відповідно до вимог ст. 374 КПК України та в апеляційній скарзі зазначені обставини ніким з учасників процесу не оскаржуються.
Окрім цього, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що за згодою усіх учасників процесу, суд першої інстанції провів судовий розгляд в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежився допитом обвинувачених та дослідженням документів, які характеризують їх особу. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_7 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, тому суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Отже, колегія суддів, відповідно до ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 ч. 1 КПК України докази не досліджувались.
Доводи захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що судом не були враховані усі обставини, які пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, колегія суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, взяв до уваги обставини, що підлягають врахуванню, а саме те, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення, згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий та вчинив злочин в період іспитового строку, призначеного за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 червня 2016 року за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки, з випробуванням в порядку ст. 75 КК України з іспитовим строком на один рік та шість місяців, характеристику з місця проживання, а також те, що на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
До обставин, передбачених ст.66 КК України, що пом`якшують покарання, суд відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, яка обтяжує покарання, згідно ст.67 КК України, визнано рецидив злочинів.
Суд першої інстанції достатньою мірою врахував суспільну небезпечність вчинених корисливих злочинів.
Проаналізувавши ці та інші обставини у сукупності, колегія суддів погоджується, з висновком суду першої інстанції, оскільки він є правильним та ґрунтується на вищенаведених обставинах, що були судом досліджені та вірно оцінені, а призначене обвинуваченому покарання є справедливим за видом та розміром, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, вмотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті.
Захисник ОСОБА_6 не навів в апеляційній скарзі переконливих доводів, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та могли бути підставами для застосування ст. 69 КК України до призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.
Всі обставини, про які зазначає захисник в своїй апеляційній скарзі, були відомі суду під час розгляду кримінального провадження та належним чином перевірені й оцінені судом першої інстанції.
Підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу, суд апеляційної інстанції не вбачає, так як призначене судом першої інстанції покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
На думку колегії суддів, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини провадження та в достатній мірі вмотивував свій висновок, отже доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0002667 від 07.09.2017 року, стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яким їх визнано винними та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4