Справа № 203/3568/15-к
Провадження № 1-в/0203/48/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2018 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_3 про роз`яснення судового рішення,

встановив:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебувало клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно. Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 12 червня 2015 року клопотання було задоволено, накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , із забороною її відчуження.
ОСОБА_3 подано заяву про роз`яснення рішення, а саме про те, чи заборонено вказаною ухвалою про арешт майна використання (користування) вказаною квартирою.
В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву, пояснив, що він зареєстрований за вказаною адресою, тому роз`яснення судового рішення йому необхідно для визначення свого права на використання цього житлового приміщення.
Згідно ст. 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали
Згідно ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Питання про внесення виправлень суд вирішує в судовому засіданні. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час і місце засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Ухвалу суду про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень може бути оскаржено.
Відповідно до ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 7 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Згідно ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч.ч. 11, 12. ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Таким чином, ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 12 червня 2015 року заборонено відчуження в будь-який спосіб квартири за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому заборону на використання цієї квартири з метою проживання вказана ухвала не містить.
Оскільки йдеться про право заявника на проживання в цій квартирі, суд приходить до висновку, що він мав право звернутись з відповідною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 16, 170, 369, 379, 380 КПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_3 про роз`яснення ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року у справі № 203/3568/15-к задовольнити.
Роз`яснити, що згідно ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року у справі № 203/3568/15-к, якою накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 , встановлено заборону на відчуження цієї квартири у будь-який спосіб. Заборону на користування вказаною квартирою ухвала не встановлює.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1