Дата документу Справа № 310/579/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/579/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/921/18 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 213 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:
Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , - в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 лютого 2018 року, якою кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Волгоград РФ, маючого базову середню освіту, не працюючого, інваліда 3 групи, перебуваючого в цивільному шлюбі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України закрито на підставі ст. 45 КК України у зв`язку дійовим каяттям,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як зазначено в ухвалі суду першої інстанції, ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи не зареєстрованим у встановленому законом порядку в якості суб`єкта підприємницької діяльності, відомості про якого не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом та в порушення вимог ст.4 Закону України «Про металобрухт» від 5 травня 1999 року, згідно яких, операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами, які отримали акт обстеження спеціалізованих або спеціалізованих металургійних переробних підприємств та їх приймальних пунктів на відповідність вимогам Закону України «Про металобрухт» та можуть здійснювати операції, пов`язані з металобрухтом, незаконно здійснював операції з металобрухтом, приймаючи його від громадян.
Так, 8 січня 2018 року ОСОБА_7 , маючи умисел на організацію незаконного пересувного пункту та схову металобрухту, з метою подальшого здійснення прийому чорних та кольорових металів та їх подальшу реалізацію, на автомобілі марки ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_10 , приїхав до с. Нововасилівка Бердянського району Запорізької області, де у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у дворі будинку АДРЕСА_2 та у ОСОБА_13 у дворі будинку АДРЕСА_3 , незаконно прийняв з метою його подальшої реалізації 310 кілограм брухту чорних металів, вартістю 5 гривень 20 копійок за кілограм, а всього на суму 1612 гривень, брухту кольорових металів, з яких: лом міді 1,5 кілограма вартістю 150 гривень за 1 кілограм, а всього на суму 225 гривень, лом латуні 0,3 кілограма вартістю 90 гривень за 1 кілограм, а всього на суму 27 гривень, який зважував на безномерних електронних вагах «OPERA» зі значенням метрологічних характеристик НГЗ=300 кг., після чого розраховувався за нього готівкою.
Того ж дня, приблизно о 10 год. 00 хв., завантажений металобрухтом автомобіль марки ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 було зупинено, затримано, а в подальшому вилучено працівниками поліції.
У судовому засіданні суду першої інстанції захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності і закриття відносно нього кримінального провадження на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.
Задовольняючи клопотання та звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є інвалідом третьої групи, вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, внаслідок якого не заподіяно шкоду та не завдано збитків, потерпілі по даному кримінальному провадженню відсутні, після вчинення злочину обвинувачений активно сприяв органу досудового розслідування та повністю визнав свою провину.
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не погоджується з ухвалою суду, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для проведення судового розгляду.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала суду є незаконною і не вмотивованою, прийнятою внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про щире розкаяння ОСОБА_7 , оскільки зі слів останнього він займався протиправною діяльністю виключно з метою покращення свого майнового стану, проте до теперішнього часу будь-якої іншої роботи не знайшов, джерела його доходів є сумнівними, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Крім того, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про активне сприяння розкриттю злочину ОСОБА_7 , оскільки кримінальне правопорушення, яке інкримінується останньому, було виявлено працівниками поліції безпосередньо після його вчинення, а відомості щодо осіб, у яких обвинувачений скуповував брухт чорних металів були повідомлені іншою особою, тому будь-якої допомоги у встановленні невідомих стороні обвинувачення обставин справи він не надавав.
З урахуванням викладеного зазначає, що до ОСОБА_7 було застосовано звільнення від кримінальної відповідальності за відсутності всіх обов`язкових складових дійового каяття.
Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та вважала, що щире каяття відсутнє, оскільки обвинувачений протягом декількох місяців займався скуповуванням металобрухту і його діяльність була припинена поліцією, в період вчинення своїх протиправних дій та на момент подачі апеляційної скарги він ніде не працевлаштований, у зв`язку з чим дієве каяття відсутнє, захисника обвинуваченого, який заперечував проти апеляційної скарги, вважав рішення суду обґрунтованим, оскільки обвинувачений розкаявся і є всі підстави для його звільнення від кримінальної відповідальності, вислухавши обвинуваченого, який підтримав позицію свого захисника та висловив незгоду з доводами апеляційної скарги прокурора з приводу того, що він раніше здійснював незаконні операції з металобрухтом, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновків, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 45 КК особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК України.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Суд першої інстанції, вирішуючи клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, наведених вище вимог закону дотримався.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро розкаявся у вчиненому злочині та активно сприяв його розкриттю. До того ж, діями обвинуваченого матеріальної шкоди заподіяно не було.
Такі обставини, на переконання колегії суддів, дійсно свідчать про дійове каяття обвинуваченого ОСОБА_7 , а відтак і про наявність підстав для його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.
Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд дійшов неправильного висновку про щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 та активне сприяння органам досудового розслідування з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, і обставини, які пом`якшують покарання.
В обвинувальному акті, затвердженому прокурором, який подав дану апеляційну скаргу, зазначено, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.
Відтак, під час досудового розслідування даного кримінального провадження було встановлено та доведено наявність таких обставин, і під час підготовчого судового засідання та судового розгляду в суді першої інстанції наявність таких обставин прокурором спростовано не було.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обвинувачений не працевлаштований, у зв`язку з чим в його діях відсутнє щире каяття, на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки з огляду на ст. 45 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», відсутність офіційного працевлаштування не є тією складовою дійового каяття, яка виключає звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку з дійовим каяттям.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду із призначенням нового розгляду провадження в суді першої інстанції за доводами апеляційної скарги прокурора не встановлено також.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 лютого 2018 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 213 КК України у зв`язку з дійовим каяттям та кримінальне провадження закрито, залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4