Справа № 192/578/18
Провадження № 1-в/192/217/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпропетровськ Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Солонянській виправній колонії № 21, засудженого вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2015 року за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі; ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 16 травня 2015 року по 18 липня 2015 року,

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника СВК № 21 ОСОБА_5 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

Початок строку: 16.05.2015 року
Кінець строку: 19.11.2019 року
В С Т А Н О В И В:

Начальник Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України та спостережна комісія Солонянської районної державної адміністрації звернулися до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, посилаючись на те, що він на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, до праці ставиться сумлінно: працевлаштований днювальним відділення, має чотири заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, порушень режиму утримання не допустив, приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Освіта», «Підготовка до звільнення». Визнає провину в скоєному злочині, вирішено питання реєстрації, заборгованості за виконавчими листами не має.
Представник адміністрації Солонянської виправної колонії №21 в судовому засіданні подання підтримав, а прокурор заперечував проти звільнення засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково, оскільки останній не довів свого виправлення.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Представник спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву в якій просить розглядати подання у його відсутність (а.с.22).

Враховуючи, положення ч.5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомленої особи, яка не з`явилась.

Суд, вислухавши засудженого, думку представника адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 та прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що подання не підлягає задоволенню у зв`язку з таким.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання у ДУ «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України з 30 липня 2015 року, відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований днювальним відділення з серпня 2015 року по теперішній час.
Згідно довідки про заохочення та стягнення (а.с. 3) має чотири заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, які застосовані до нього 18 квітня та 01 листопада 2017 року, 20 січня та 06 квітня 2018 року, за умови перебування в СВК №21 з липня 2015 року, що на думку суду не може свідчити про належне та систематичне позитивне ставлення до праці, а при вирішенні питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення висновок суду повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання.
Сумлінна поведінка полягає в дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Відсутність стягнень у засудженого ОСОБА_3 може свідчити лише про належне дотримання ним умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки. Тому наявність заохочень у засудженого суд вважає є недостатніми для оцінки ставлення до праці засудженого, як належне.
Посилання представника Солонянської виправної колонії № 21 на відсутність в засудженого порушень режиму утримання під час перебування в колонії, судом враховано, але при цьому суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.
Також судом враховано те, що ОСОБА_3 двічі: в 2009 та 2012 році звільнявся умовно-достроково, проте не зробив для себе належних висновків і вчиняв нові умисні тяжкі злочини, передбачені ч. 2 ст. 186 КК України.
Оскільки умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, однак ОСОБА_3 не зробив для себе належних висновків, не став на шлях виправлення, тому суд оцінивши в сукупності досліджені докази, вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України та голови спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.
Головуючий: суддя ОСОБА_1