Провадження № 11-кп/792/170/18
Категорія: нововиявлені обставини Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2018 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :доповідача - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2017 року,
в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою залишено без задоволення заяву захисника адвоката ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_7 , про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення вироку судової колегії у кримінальних справах Одеського обласного суду від 11 квітня 2001 року, яким його засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві особистої власності.
Захисник ОСОБА_8 , в зміненій та доповненій апеляційній скарзі, просить ухвалу місцевого суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме на те, що :
- висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду;
- суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки;
- за наявності суперечливих доказів, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші;
- судове провадження здійснено за відсутності потерпілих, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання;
- не зазначено у судовому рішенні встановлені судом обставини із посиланням на докази та мотиви неврахування окремих доказів;
- порушення прав людини і основоположних свобод (доступ до правосуддя, право на судовий захист, на мотивоване судове рішення, ухвалене іменем України, на перегляд судового рішення за новоявленими обставинами)
Зазначає, що підставою для звернення до суду із заявою про перегляд вказаного судового рішення за новоявленими обставинами стало те, що з`явились нові обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду, при ухваленні судового рішення, і які доводять неправильність вироку, спростовують факти, які було покладено в його основу.
Під час досудового слідства та судового розгляду не був допитаний свідок ОСОБА_10 , який був очевидцем подій, покази якого відтворюють нові обставини вчинення злочину засудженим. Так, за показами вказаного свідка, ініціатором конфлікту був потерпілий ОСОБА_11 , який разом з потерпілим ОСОБА_12 , ногами, жорстоко били, лежачого на підлозі, ОСОБА_7 в область голови і тулуба. Останній, захищаючись, дістав із-за паска пістолет і почав з нього стріляти в різні боки, знаходячись у лежачому положенні. Вказані покази підтверджуються висновком СМЕ №40 від 01.03.2013 року, показами експерта ОСОБА_13 , під час відтворення обстановки та обставин події та в судовому засіданні, висновками повторної комплексної СМЕ №455/456/457/14 від 10.02.2015 року, показами експерта ОСОБА_14 , показами свідка Вінярського, який зізнався, що ОСОБА_7 почав стріляти, знаходячись у положенні лежачи на підлозі, постріли здійснювались поспіль. Крім того звертає увагу суду на те, що такі покази даного свідка підтверджуються і раніше виявленими обставинами, а саме:
- виключенням судом обставини вчинення злочину ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння;
- встановленою судом обставиною про те, що ОСОБА_7 вийшов до підсобного приміщення бару на вимогу ОСОБА_11 для з`ясування взаємовідносин і що до них приєднались працівники бару «Ідеал» ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , що крім потерпілого ОСОБА_11 .. ОСОБА_7 ні з ким не розмовляв, що на трупі ОСОБА_12 не виявлено ушкоджень, характерних для бійки;
- показами засудженого, свідків: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , висновком судово-психологічної експертизи.
Заслухавши доповідь судді щодо суті апеляційної скарги, ОСОБА_7 та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як встановлено в процесі апеляційного розгляду, вироком судової колегії у кримінальних справах Одеського обласного суду від 11 квітня 2001 року ОСОБА_7 засуджено до позбавлення волі за:
- за ст. 69 КК України (в редакції 1960 року) - на 9 років з конфіскацією всього належного йому майна;
- за ст. 222 ч. 1 КК України (в редакції 1960 року) - на 4 роки;

- за ст. 142 ч. 3 КК України (в редакції 1960 року) - на 8 років з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ст. 82 ч. 2 КК України (в редакції 1960 року) - на 3 роки з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ст. 206 ч. 3 КК України (в редакції 1960 року) - на 4 роки;

- за ст.ст.17, 93 п. «г» КК України (в редакції 1960 року) - на 10 років;

- за ст. 93 п. «г» КК України (в редакції 1960 року) - до довічного позбавлення волі.

На підставі ст. 42 ч. 1 КК України (в редакції 1960 року) за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, з відбуттям покарання в тюрмі суворого режиму.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , щодо яких питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не ставиться.
Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України від 22 листопада 2001 року вирок судової колегії у кримінальних справах Одеського обласного суду від 11 квітня 2001 року в порядку ст. 395 КПК України (в редакції 1960 року) змінено та приведено у відповідність з новим Кримінальним кодексом України (в редакції 2001 року).

Дії ОСОБА_7 перекваліфіковано зі ст.ст.222 ч. 1, 82 ч. 2 КК України (в редакції 1960 року) на ст.ст.263 ч. 1, 186 ч. 2 КК України (в редакції 2001 року) та призначено по цьому закону покарання:

- за ст. 263 ч. 1 КК України - 4 роки позбавлення волі;

- за ст. 186 ч. 2 КК України - 3 роки позбавлення волі, і, остаточно, за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст. 69, 142 ч. 3, 206 ч. 3, 17, 93 п. «г», 93 п. «г» (в редакції 1960 року) та ст.ст.263ч. 1, 186 ч. 2 КК України (в редакції 2001 року), визначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві особистої власності.
В решті вирок щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_8 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 , звернулась до суду із заявою, в якій просила переглянути вирок Одеського обласного суду від 11 квітня 2001 року щодо ОСОБА_7 за нововиявленими обставинами.
В обґрунтування заявлених вимог посилалась на наявність обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які не були покладені у вирок при призначенні ОСОБА_7 міри покарання, що могли вплинути на судове рішення. Зокрема на те, що під час досудового слідства та судового розгляду, у зв`язку з перебуванням у розшуку, не був допитаний в якості свідка ОСОБА_10 , який за матеріалами справи перебував у барі «Ідеал» разом з ОСОБА_7 та був очевидцем подій. Показання ОСОБА_10 відтворюють нові обставини вчинення злочину засудженим, які безпосередньо передували побиттю ОСОБА_7 , причини самого побиття, мотивів подальших дій засудженого та його мета, якої він хотів досягнути у той час, коли його били, що мають суттєве значення для справи. Зокрема, свідок ОСОБА_10 вказав на те, що ініціатором конфлікту був бармен ОСОБА_11 , який у підсобному приміщенні бару разом із ОСОБА_12 , ногами, жорстоко били в область голови і тулуба ОСОБА_7 , який лежав скручений на підлозі та, захищаючись, дістав із-за паска пістолет і почав з нього стріляти в різні боки. Пострілів було приблизно 4 чи 5, які здійснювались поспіль, одна з куль попала йому ( ОСОБА_10 ) в праве плече. Ці показання ОСОБА_10 знаходять своє підтвердження у висновках судово-медичних експертиз та інших матеріалах розслідування і кримінальної справи.
Будучи допитаний в ході розслідування за нововиявленими обставинами, ОСОБА_10 дав свідчення, аналогічні показанням ОСОБА_7 , та які він дав і під час досудового та судового слідства у кримінальній справі. Також розслідуванням встановлено неправдивість показань потерпілого ОСОБА_15 , оскільки обставини, на які він вказує, за даними висновків експертиз та пояснень експерта визнані неможливими.
Відсутність зазначених вище фактів призвело до неправильних висновків суду про те, що 30.11.1999 р. ОСОБА_7 здійснював постріли з пістолета в положенні стоячи, у притул до потерпілих, мав на меті вбити усіх трьох потерпілих на ґрунті особистих неприязних стосунків, які виникли до них під час сварки. Наведені вище дані не були відомі суду на момент прийняття рішення, не враховані при постановленні вироку і могли бути визнані судом пом`якшуючими обставинами при призначенні покарання.
З урахуванням вищезазначеного захисник просила переглянути вирок судової колегії у кримінальних справах Одеського обласного суду від 11.04.2001 р. відносно ОСОБА_7 , за встановленими судом обставинами, призначити останньому відповідне покарання за злочин, передбачений ст. 93 п. «г» КК України (в редакції 1960 року) по епізоду вбивства Когута, ОСОБА_22 і замаху на вбивство Вінярського, та з врахуванням перевірки обставин, які встановлені під час проведення розслідування за нововиявленими обставинами, призначити відповідне покарання, визначивши на підставі ст. 70 КК України остаточне покарання у межах відбутого ОСОБА_7 покарання на момент прийняття судового рішення.
Залишаючи без задоволення заяву захисника, місцевий суд послався на відсутність нововиявлених обставин, оскільки обставини, про які повідомив свідок ОСОБА_10 , ідентичні тим, на які вказував засуджений ОСОБА_7 , під час розгляду справи по суті колегією суддів з кримінальних справ Одеського обласного суду, а тому вони були суду відомі, їм надана правова оцінка, в тому числі і Верховним Судом України. Завідома неправдивість показань потерпілого ОСОБА_15 вироком суду не встановлена та матеріалами справи не підтверджена.
З такими висновками суду погоджується і колегія суддів.
Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. При цьому, законодавцем визначений перелік нововиявлених обставин, які дають підстави для перегляду судового рішення, такий перелік є вичерпним і широкому тлумаченню не підлягає.
Зі змісту ст. ст. 459, 462 КПК України вбачається, що нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками:
-невідомість суду, з причин від нього незалежних;
-суттєве значення для справи;
-наявність їх в об`єктивній дійсності до постановлення вироку;
-неможливість урахування під час провадження у справі, постановленні вироку у зв`язку з невідомістю їх суду.
Захисник ОСОБА_8 заявляє як нововиявлені обставини в розумінні п.1,5ч.2 ст.459 КПК України-наявність нових обставин за показами свідка ОСОБА_10 .
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, вимоги засудженого ОСОБА_7 щодо неправомірності притягнення його до кримінальної відповідальності та засудження за вчинення злочину, передбаченого п.г ст. 93 КК України(в редакції 1960 року), оскільки він проводив постріли у Когута, Латипова і Вінярського, захищаючись від їх нападу, були предметом судових розглядів, в тому числі вищої судової інстанції та ними детально проаналізовані.
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України в ухвалі від 22 листопада лютого 2001 року визнала вірною кваліфікацію злочинних дій засудженого ОСОБА_7 , по вказаному епізоду, за п.г.ст.93 КК України (в редакції 1960 року).
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України прийшла до висновку про те, що доводи засудженого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_23 про те, що суд дав невірну оцінку доказам у справі і необґрунтовано кваліфікував дії засудженого, зокрема, за п.г.ст.93 КК України(в редакції 1960 року) є безпідставні. В стані необхідної оборони чи перевищенні її меж, за встановленими судом обставинами, ОСОБА_7 не знаходився.
Колегія суддів вказує, що ОСОБА_7 обгрунтовано призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, з врахуванням тяжкості вчинених злочинів, повторності та тяжкості наслідків.
Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться, як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого провадження.
Ці вимоги закону були дотримані судом першої інстанції.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував: принцип остаточності судового рішення означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду й ухвалення нового рішення у справі. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення у справах «Рябих проти Росії», «Пономарьов проти України», «Трегубенко проти України»).
Колегія суддів приходить до висновку, що обставини, які заявляє захисник ОСОБА_8 , як нововиявлені, за своєю юридичною природою не є нововиявленими, а є фактичним оскарженням вироку, оскільки захист вважає необгрунтованим та незаконним рішення суду щодо ОСОБА_7 ; вказує па неповноту судового розгляду; на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано визнано, що підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами не встановлено.
При вирішенні питання про можливість перегляду вироку відносно ОСОБА_7 за нововиявленими обставинами суд належним чином з`ясував та проаналізував дані, на які посилається сторона захисту.
В своїй ухвалі суд зазначив мотиви, з яких прийшов до висновку про відмову захиснику ОСОБА_8 у перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами, а тому доводи апеляційної скарги про порушення права засудженого на мотивоване судове рішення, відповідно до вимог ст..ст.370,372 КПК України позбавлені підстав.
Посилання захисника на наявність обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а саме, які повідомив свідок ОСОБА_10 , який перебував у розшуку, щодо обставин, які передували побиттю ОСОБА_7 , причини самого побиття, мотивів подальших дій засудженого, його мети, якої він хотів досягнути, коли його били, і які не були покладені у вирок при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції обґрунтовано не визнав нововиявленими, посилаючись на те, що вони ідентичні тим, на які вказував засуджений ОСОБА_7 під час розгляду справи по сутті колегією суддів з кримінальних справ Одеського обласного суду, їм надана правова оцінка у тому числі Верховним Судом України(ухвала від 22 листопада 2001 року) та відповідно вони, як і інші, представлені стороною захисту матеріали, в розумінні положень ст. 459 КПК України не є нововиявленими.
Твердження захисника про завідомо неправдиві показання потерпілого ОСОБА_15 , колегія суддів вважає безпідтавними.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового провадження 27.02.2001 року потерпілий ОСОБА_15 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність, давав показання суду в присутності ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_23 , і зауважень з боку останніх щодо правдивості пояснень потерпілого не було.
За таких обставин, посилання захисника на завідомо неправдиві пояснення потерпілого ОСОБА_15 , як на підставу перегляду вироку Одеського обласного суду від 11 квітня 2001 року, за нововиявленими обставинами, є необгрунтованими, оскільки ні судом першої інстанції, ні колегією суддів не було встановлено факт спростування його пояснень під час судового розгляду справи по обвинуваченню ОСОБА_7 .
Матеріали справи, в своїй сукупності, не свідчать про штучне створення, підроблення доказів, зловмисної домовленості правоохоронних органів і суду, їх упереджене ставлення, тому не заслуговують на увагу, оскільки в провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу таких обставин, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Таким чином, ухвала місцевого суду про відмову в перегляді за нововиявленими обставинами вироку Одеського обласного суду від 11 квітня 2001 року є законною та не підлягає скасуванню.
Враховуючи викладені обставини, твердження захисту про порушення права ОСОБА_7 на доступ до правосуддя та на перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами позбавлені підстав.
Крім того, не заслуговують на увагу суду посилання захисника на порушення права потерпілих, оскільки судове провадження здійснено за їх відсутності та без належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд приймав заходи, але повідомити про дату та час розгляду справи потерпілих ОСОБА_24 і ОСОБА_25 не представлялось за можливе, так як у суду не було відомостей про місце їх проживання за межами України.
Крім того, під час судового розгляду питання щодо можливості розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 виносилось на обговорення, учасники процесу не заперечували щодо можливості розгляду справи за їх відсутності.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не стосуються предмету оскарження.
Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
На підставі наведеного та керуючись ст. 459,462,467 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2017 року про залишення без задоволення заяви захисника адвоката ОСОБА_9 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про перегляд судового рішення вироку судової колегії у кримінальних справах Одеського обласного суду від 11 квітня 2001 року за нововиявленими обставинами, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії судового рішення.
Судді (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2