Справа № 182/916/18
Провадження № 1-кп/0182/467/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.04.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі об`єднані кримінальні провадження, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за якими внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2018 за № 0000122 та 04.03.2018 за № 0000649 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Гуляйполе Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , працює підсобним робочим в ТОВ Птахокомплекс Дніпровський, одружений, з освітою середньою спеціальною, раніше судимий:
- 01.06.2005 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 309 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки.
- 21.02.2006 Кам`янка-Дніпровським районним судом Запорізької обл. за ст. 185 ч. 2, ст. 71 КК України до 3 року 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 19.06.2008 умовно-достроково, не відбутий строк 5 місяців 17 днів;
- 25.08.2009 Кам`янка-Дніпровським районним судом Запорізької обл. за ст. 305 ч. 2, 309 ч. 2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;
- 26.09.2012 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 2, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. 17.02.2017 звільнився по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 08.01.2018 приблизно о 20.53 год. знаходився біля будинку АДРЕСА_3 , де в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна з вище зазначеної території домоволодіння. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 вибив ногами паркан, який відгороджував територію домоволодіння, та незаконно проник на територію, де побачив автомобіль Шкода Фабія д.н. НОМЕР_1 , з багажного відділення, яке є сховищем, умисно таємно повторно з корисливих мотивів, намагаючись викрасти, забрав автомобільний пилосос Voin Limited, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 17 станом на 08.01.2018 становить 697,50 грн., та відніс до паркану. Потім, продовжуючи свої злочинні дії, повернувся на територію домоволодіння, проте його злочинні дії були виявлені господаркою даного домоволодіння та її чоловіком, після чого ОСОБА_3 намагався втекти, але був затриманий господарем будинку, тобто не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Крім того, ОСОБА_3 04.03.2018 приблизно о 03.10 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходив біля території домоволодіння АДРЕСА_4 , де фактично мешкає ОСОБА_7 , яке на праві власності належить його матері ОСОБА_8 відповідно до договору купівлі-продажу, в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до вказаного домоволодіння.
Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_3 , в порушення ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується право на недоторканість житла, через огорожу проник на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , після чого без відома власника та фактичного користувача, на території вказаного домоволодіння через незачинені двері умисно, за відсутності визначених правових підстав, незаконно проник до приміщення сараю, що є іншим володінням особи, та продовжував там перебувати, поки його дії не були викриті ОСОБА_7 та його сусідом ОСОБА_9 .
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище; за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що у м. Нікополі проживає, бо тут мешкає його сестра, переїжджають і батьки. З вересня 2017 він мешкає у м. Нікополі. Спочатку працював не офіційно, потім працевлаштувався офіційно. Спочатку жив у сестри, на даний час проживає у гуртожитку, де отримав кімнату від ТОВ Птахокомплекс Дніпровський. Шкодує, що скоїв злочини. Його батьки неподалік від потерпілої ОСОБА_6 придбали будинок у м. Нікополі, він ходив до них, допомагав по господарству. Потерпілу ОСОБА_6 раніше не бачив. 08.01.2018 в вечірній час він вживав пиво. Потім підійшов до домоволодіння потерпілої, ногою розбив паркан, який був із шиферу і зайшов на територію подвір`я. Ходив по подвір`ю, підходив до дверей, намагався їх відчинити. Потім він відкрив автомобіль, який був не закритий, шукав у салоні автомобіля, потім відкрив багажник, взяв сумку, там був пилосос. Пилосос він відніс до гаража, і знову почав ходити по подвір`ю. В цей час його спіймав господар, який був вдома. Розуміє, що вказаними діями зганьбив і себе, і своїх рідних. Спричинений збиток потерпілій за зламаний паркан - відшкодували його рідні - сестра з чоловіком. Він у потерпілої просив пробачення. В той день випив 0.5 л. міцного пива.
В кінці лютого на початку березня 2018 року у нічний час йшов додому з роботи. Він пішов на роботу, але виявилося, що це був вихідний і його відпустили. Зустрів чоловіка, якого бачив раніше. Чоловік попросив зателефонувати, він дав йому свій телефон, той чоловік почав з телефоном втікати від нього. Він побіг за ним, довго його переслідував. Чоловік переплигнув через паркан на територію якогось домоволодіння. Він переплигнув також через паркан і так потрапив на подвір`я. Того чоловіка, що забрав у нього телефон, він не знайшов. Шукаючи чоловіка, він зайшов у сарай, там його затримали сусіди, які його побили, у нього були тілесні ушкодження. Шкодує, що так сталося. Йому дуже соромно. Просив пробачення у потерпілих. Просить не позбавляти його свободи, врахувати, що він нарешті офіційно працевлаштувався, по місцю роботи характеризується позитивно.
В судовому засідання потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що раніше обвинуваченого не знала. Батьки обвинуваченого по сусідству купили будинок. До того випадку, що стався, вони переїхали за два тижні. Вони були вдома, у них горіло світло в будинку, освітлювалося подвір`я. Обвинувачений проник на територію домоволодіння, підійшов до дровника, світив ліхтариком у вікна, намагався відчинити двері. Сів до автомобіля, який не був закритим, оглянув його, щось там шукав в середині. Потім пішов до багажника автомобіля, відкрив його. Обшукав його, взяв пилосос під руку. Пройшов навколо дому, відніс пилосос до дворика, звідки він проникав. Потім повернувся знову, перевірив всі ручки на дверях. У них встановлено відео спостереження. Все, що відбувалося, вони потім переглянули на відеозапису. До такого перегляду, вона побачила у моніторі, що хтось світить ліхтариком у дворі. Чоловік вибіг на вулицю. Обвинувачений кричав не бий мене, я сусід, хотів тебе покликати, щоб сказати, що поламаний паркан. Вийшла мати обвинуваченого, просила відпустити його, обіцяла, що вони все відремонтують. Вони відпустили обвинуваченого, потім подивилися запис, побачили, що обвинувачений довго ходив по двору, побачили, що він викрав. Викликали працівників поліції. Паркан вони самі відремонтували. Рідні обвинуваченого, а саме чоловік його сестри, приніс їм 500 грн. та попросив вибачення. Обвинувачений просив вибачення у неї на слідчому експерименті та перед ОСОБА_10 . Вона обвинуваченого вибачила, однак вважає, що він виправитися не може. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Їм заплатили стільки, скільки вони витратили.
Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 згідно поданих заяв, просять проводити судовий розгляд справи без їх участі. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не мають. Матеріальна шкода не завдана. Цивільний позов заявляти не будуть. Покарання просять призначити на розсуд суду.
У зв`язку з визнанням вини, оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, інші докази у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. При цьому судом було роз`яснено, що в цьому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини, які не досліджувалися, в апеляційному порядку.
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена.
Його дії мають правильну правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище та за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, вимоги ч. 3 ст. 68 КК України, яка передбачає, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК..
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином (ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України) та злочином невеликої тяжкості (ч. 1 ст. 162 КК України).
Також суд враховує обставини справи; особу винного, який працює, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування спричиненої шкоди потерпілій, хоча і не самим обвинуваченим, а його рідними.
Обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи всі зазначені обставини, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у межах санкції частини статті, за якої кваліфіковані його дії, у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування ст.. 69-1 КК України суд не вбачає.
Разом з тим, зваживши на обставини, що пом`якшують покарання засудженого - щире каяття та сприяння слідству, незначну вартість майна, яке обвинувачений хотів викрасти, відсутність жодних претензій до засудженого з боку потерпілих, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речовий доказ: диск з записом зовнішніх камер відеоспостереження буд. АДРЕСА_3 зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи, згідно довідки, на суму 170 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України і призначити покарання:
за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
На підставі п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов не заявлявся.
Речовий доказ: диск з записом зовнішніх камер відеоспостереження буд. АДРЕСА_3 зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта-товарознавця 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.
Суддя: ОСОБА_1