Провадження № 1-кс/760/8689/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю детектива ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 , погоджене прокурором другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суд Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0000295 від 26.04.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Детектив звернувся до суду з клопотанням, в якому накласти арешт на пристрої, вилучені 22.06.2018 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1. Мобільний телефон Iphone model A1387EMC 2430 FCC ID: BCG-E2430F IC:579C-E2430F.

2. Мобільний телефон Iphone Model A1549 FCC ID:BCG-E2816A IC:579-2816A IMEI: НОМЕР_1 .

3. Мобільний телефон Iphone Model A 1549 FCC ID: BCG-E2816A IC:579C-2816A IC:579C-2816A IMEI: НОМЕР_2 .

4. Мобільний телефон Samsung в корпусі чорного кольору IMEI: НОМЕР_3 .

5. Мобільний телефон Sigma IMEI: НОМЕР_4 IMEI: НОМЕР_5 .

6. Планшет IPAD IMEI: НОМЕР_6 Serial V5050759ETV.

В обґрунтування клопотання зазначається, що детективами Національного антикорупційного бюро України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 від 26.04.2017, за фактами зловживання службовим становищем посадовими особами ГУ ДФС в Запорізькій області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи СУФР ГУ ДФС у Запорізькій області, діючи умисно, на користь третіх осіб, за попередньою змовою зі службовими особами ДФС України, під приводом проведення досудового слідства у кримінальному провадженні № 0000015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 205 та ч. 3 ст. 212 КК України, у ході проведення тимчасового доступу до речей та документів 05.03.2016 та 12.04.2016 ПП «Герра Плюс» та в ході обшуку 12.04.2016 у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вилучили належну вказаній юридичній та фізичним особам продукцію горіх волоський загальною вагою 234,91 тон, орієнтовною вартістю близько 13 млн. грн.

У подальшому вилучена продукція визнана речовими доказами та, у порушення вимог ч. 6 ст. 100 КПК України і Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104, передана на відповідальне зберігання ТОВ «Трейлер Південь», ТОВ «А27», а 28.04.2016 та 12.05.2016 на ТОВ «Опторг Компани», звідки вона зникла. Вказаними діями службові особи органів ДФС України завдали ПП «Герра Плюс», ОСОБА_6 та ОСОБА_7 матеріальні збитки.

22.06.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва №1-кс/760/7620/18 №760/14268/18 від 31.05.2018 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , який у період часу, коли в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000015 вилучався та передавався на зберігання горіх волоський, перебував на посаді першого заступника начальника ГУ ДФС у Запорізькій області та за своїми посадовими обов`язками керував діяльністю податкової міліції. Згідно показів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , саме від нього з ОСОБА_10 надходили вказівки щодо співпраці з працівниками ГОУ ДФС України в питаннях вибору зберігача вилученого горіху волоського. В ході обшуку, виявлено мобільні термінали, та планшет до яких прямо не надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді. Під час слідчої дії ОСОБА_5 не надав доступ до зазначених мобільних терміналів та планшету з метою перевірки інформації, що на них знаходиться, у зв`язку з чим зазначені предмети були вилучені для дослідження в лабораторних умовах.

Детектив вказав, що метою арешту вказаного майна відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів.

Необхідність арешту зазначеного майна, яке фактично належить ОСОБА_5 , обґрунтовується запобіганням можливості його відчуження ОСОБА_5 або іншими особами з метою унеможливлення зникнення, втрати або пошкодження доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у справ.

При цьому, детектив зазначає, що інформація, що перебуває у вилучених мобільних телефонах та планшеті може містити фактичні дані, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, зокрема, завдяки ним можливо дослідити фактичні обставини руху вилученого в рамках кримінального провадження №0000015 горіху волоського, його передачі на зберігання, перевезення.

У зв`язку з наведеним, детектив просить задовольнити вказане клопотання.

В судовому засіданні детектив підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, з підстав викладених у ньому.
Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про день та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не відомо.
Заслухавши пояснення детектива, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими детектив обґрунтовує доводи клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.
Встановлено, що у провадженні Національного антикорупційного бюро України перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000295 від 26.04.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Правовою підставою для накладення арешту є запобіганняя можливості його відчуження ОСОБА_5 або іншими особами з метою унеможливлення зникнення, втрати або пошкодження доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у справ

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, з метою забезпечення речових доказів, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що у відповідності до вимог статтей 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно, зазначене в клопотанні.
Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею, на даний час, не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 309, 370-372, 376, 395 КПК України слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися майном, вилученим 22.06.2018 в ході обшуку за адресою АДРЕСА_1 , власником та користувачем якого є ОСОБА_5 , а саме:

1. Мобільний телефон Iphone model A1387EMC 2430 FCC ID: BCG-E2430F IC:579C-E2430F.

2. Мобільний телефон Iphone Model A1549 FCC ID:BCG-E2816A IC:579-2816A IMEI: НОМЕР_1 .

3. Мобільний телефон Iphone Model A 1549 FCC ID: BCG-E2816A IC:579C-2816A IC:579C-2816A IMEI: НОМЕР_2 .

4. Мобільний телефон Samsung в корпусі чорного кольору IMEI: НОМЕР_3 .

5. Мобільний телефон Sigma IMEI: НОМЕР_4 IMEI: НОМЕР_5

6. Планшет IPAD IMEI: НОМЕР_6 Serial V5050759ETV.

Роз`яснити, що на підставі частини 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва.

Слідчий суддя: ОСОБА_1