Провадження № 1-кп/243/560/2018
Справа № 243/4533/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2018 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000690 від 02 квітня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, неодруженого, із середньо-технічною освітою, військовослужбовця служби за контрактом, механік-водій-електрик гаубичного самохідно-артилерійського взводу гаубичної самохідно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, у військовому званні солдат, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 14 травня 2002 року Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 296 КК України до 2 років позбавлення волі з випробувальним строком в 1 рік;
- 11 червня 2010 року Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком у 2 роки;
- 09 лютого 2012 року Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 19 червня 2014 року умовно-достроково. Невідбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 12 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2017 року між солдатом ОСОБА_5 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_3 укладений «Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» терміном три роки.

В подальшому, відповідно до наказу Першого Заступника Начальника Генерального Штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 31 травня 2017 року № 99-РС ОСОБА_5 був зарахований до списків особового складу, постановлений на всі види забезпечення та призначений на посаду - механіка водія - електрика гаубичного самохідно-артилерійського взводу гаубичної самохідно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України - свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 221, 128, 210, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовець зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України га законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань,ю доручених йому за посадою, точно та вчасно виконувати поставлені йому завдання, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обв`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники) та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, виїздити за межі гарнізону тільки з дозволу командира військової частини, бути присутнім на навчаннях і заняттях, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

27 січня 2018 року солдат ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, внаслідок власної недисциплінованості, своєчасно не з`явився до військової частини НОМЕР_2 , що розташована в АДРЕСА_2 , після щорічної основної відпустки.

Попередньо, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 31 грудня 2017 року вибув у щорічну основну відпустку терміном 25 діб, з якої мав повернутися о 08-00 год. 27 січня 2018 року, проте у визначений час не з`явився у військовій частині та про будь-які поважні причини не повідомляв.

В період часу з 27 січня 2018 року по 22 травня 2018 року солдат ОСОБА_5 не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби перебував за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби в умовах особливого періоду.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_5 достеменно було відомо і до часу нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

22 травня 2018 року солдат ОСОБА_5 добровільно прибув до СВ Слов`янського ВП ГУ НП в Донецькій області, таким чином припинивши ухилятися від проходження та виконання обов`язків військової служби.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, військовослужбовцем служби за контрактом вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у висунутому обвинуваченні визнав повністю та пояснив суду, що дійсно, за обставин, зазначених в обвинувальному акті скоїв інкриміноване йому діяння. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Окрім повного визнання своєї вини обвинуваченим та його пояснень, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Згідно із контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, укладеним 14 лютого 2017 року між ОСОБА_5 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_3 , обвинувачений ОСОБА_5 взяв на себе зобов`язання проходити військову службу у Збройних Силах України протягом строку контракту, а в рахві настання особливого періоду - понад установлений строк, крім випадків визначених законодавством та цим контрактом, а також свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (начальників), знати та сумлінно виконувати службові обов`язки за посадами які займатиме, тощо (а.с. 57-58, 58 з. б.).

Згідно із витягом з наказу командира (по стройовій частині) ВЧ НОМЕР_2 № 164 від 17 червня 2017 року, наказом Першого Заступника Начальника Генерального Штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 31 травня 2017 року № 99-РС ОСОБА_5 був зарахований до списків особового складу, постановлений на всі види забезпечення та призначений на посаду - механіка водія - електрика гаубичного самохідно-артилерійського взводу гаубичної самохідно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_2 (а.с. 39).

Згідно із витягом з наказу командира (по стройовій частині) ВЧ НОМЕР_2 № 354 від 31 грудня 2017 року, солдат ОСОБА_5 вибув у щорічну основну відпустку за 2017 рік з 31 грудня 2017 року до АДРЕСА_3 , строком на 25 діб з 31 грудня 2017 року по 26 січня 2018 року, з 31грудня 2017 року виключений з котлового забезпечення при військовій частині НОМЕР_4 (а.с. 36).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 № 62 від 31 січня 2018 року, у зв`язку із тим, що військовослужбовець служби за контрактом, механік-водій-електрик гаубичного самохідно-артилерійського взводу гаубичної самохідно-артилерійської батареї солдат ОСОБА_5 не з`явився вчасно з відпустки до військової частини, було призначено проведення службового розслідування за даним фактом (а.с. 35).

Згідно із актом службового розслідування від 07 лютого 2018 року, та наказом командира ВЧ НОМЕР_2 № 214 від 27 лютого 2018 року, за наслідками проведеного службового розслідування за фактом нез`явлення солдата ОСОБА_5 вчасно з відпустки, було встановлено, що 27 січня 2018 року солдат ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог закону, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, внаслідок власної недисциплінованості, своєчасно не з`явився до військової частини НОМЕР_2 , що розташована в АДРЕСА_2 , після щорічної основної відпустки. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 31 грудня 2017 року вибув у щорічну основну відпустку терміном 25 діб, з якої мав повернутися о 08-00 год. 27 січня 2018 року, проте у визначений час не з`явився у військовій частині та про будь-які поважні причини не повідомляв. Заперечення, заяви та клопотання солдат ОСОБА_5 , не надав, оскільки на момент проведення службового розслідування не повернувся до військової частини, місце його перебування невідоме, на телефонні дзвінки не відповідає. Причинами, що сприяли правопорушенню стали власна безвідповідальність, недисциплінованість та нехтування вимогами військових статутів (а.с. 40-42,43-45).

Аналізуючи наведені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинені обвинуваченим злочинні дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме будучи військовослужбовцем служби за контрактом, не з`явився вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Згідно із роз`ясненнями викладеним у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.

Згідно із п. 2 вказаної Постанови, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини,неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

При визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України,є повне визнання своєї вини та його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, останній раз 09.02.2012 р. Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 3 ст.185, ст.71 КК України, до 3 років 6 місяця позбавлення волі, звільнився умовно-достроково 19.06.2014 року, невідбутий строк 1 рік 1 місяць 12 днів (а.с. 50 з.б.), за час проходження служби зарекомендував себе негативно, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, належних висновків для себе не зробив, а відтак для його виправлення слід призначити покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією відповідної статті Особливої частини КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_5 нових злочинів.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22.05.2018 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, під час судового розгляду строк тримання під вартою неодноразово продовжувався.

До набрання вироком законної сили суд вважає за доцільне залишити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376, 392-393, 395 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання - 22.05.2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1