Справа № 727/6851/18
Провадження № 1-кс/727/2441/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 від 16 червня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання від 04 червня 2018 року,-
учасники провадження:
особа, яка подала скаргу - потерпілий ОСОБА_3
слідчий ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 від 16 червня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання від 04 червня 2018 року у кримінальному провадженні №0000021 від 28 березня 2016 року щодо повідомлення про підозру ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та обрання останнім запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказує, що слідчий істотно порушив вимоги кримінально-процесуального законодавства, оскаржувана постанова є незаконною з підстав викладених у скарзі, а тому просить скасувати постанову від 16 червня 2018 року та зобов`язати слідчого Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 письмово повідомити про підозру ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в ній.
Слідчий в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.
Встановлено, що ОСОБА_3 звертався до слідчого із клопотанням від 04 червня 2018 року щодо повідомлення про підозру ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та обрання останнім запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Зі змісту ч. 2 ст. 220 КПК України слідує, що про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Дане клопотання розглянуто та постановою слідчого Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 від 16.06.2018 відмовлено в його задоволенні.
Слідчий мотивує відмову в задоволенні клопотання тим, що на даний час не встановлено наявності доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення особами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..
Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Згідно з ч.1 ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Пунктом 3 частини 1 стаття 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Оцінка зібраних доказів в їх сукупності та вирішення питання чи їх достатньо для повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися виключно органом досудового розслідування і час складання повідомлення особі про підозру обмежується лише подією передбаченою ст. 276 КПК України, а саме наявністю достатніх доказів.
Згідно ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до п. 6 ч.2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру.

Як пояснив слідчий, ним не зібрано достатніх доказів для підозри особам у вчиненні кримінального правопорушення.
У відповідності до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Пунктом 18 ч.1 ст. 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Даючи системний аналіз вищевказаним нормам КПК України, приходжу до висновку, що слідчий в своїй діяльності є самостійною процесуальною особою, яка приймає процесуальні рішення, передбачені ст.40 КПК України, а тому вирішення питання щодо зобов`язання слідчого повідомити особу про підозру не відноситься до компетенції слідчого судді, суперечить загальним засадам кримінального судочинства та порушує вимоги ст. 22 КПК України щодо змагальності сторін.
Також, підсумовуючи вищевикладене приходжу до висновку, що зобов`язання слідчим суддею слідчого повідомити особу про підозру зумовить собою підміну слідчим суддею повноважень органу досудового розслідування, зокрема сторони обвинувачення, що в свою чергу суперечить загальним засадам КПК України.
Таким чином слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 , оскільки, Кримінально-процесуальний кодекс України передбачає виключний перелік випадків обов`язкового письмового повідомлення про підозру особі уповноваженими особами слідчим або прокурором за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, а не за клопотанням потерпілого чи інших осіб.
Підстав передбачених КПК України для зобов`язання слідчого вирішити питання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не має.
Згідно п.5 ч.1, ч.3 ст.176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою, який є найбільш суворим запобіжним заходом.
Відповідно до ч. 4 ст.176 КПК України запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотаннями прокурора, під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 від 16 червня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 04 червня 2018 року є обгрунтованою, підстав для її скасування немає, в задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст.220, 303, 304- 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 від 16 червня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання від 04 червня 2018 року.

Ухвала оскарження не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1