Справа № 442/6174/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1155/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Автономної Республіки Крим, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_10 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 9 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 9 жовтня 2017 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі п.«а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VІІІ.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 2.02.2017 року, близько 18 год., діючи з корисливих мотивів та з прямим умислом на заволодіння чужим майном, перебуваючи в приміщенні ресторану «Крила», що на вул. Л. Українки, буд. № 36 у м. Дрогобичі Львівської області, переконавшись, що потерпіла ОСОБА_11 цього не помітить та його дії не будуть нею викриті, таємно викрав мобільний телефон марки Samsung J360, вартість якого згідно висновку експерта № 9/331 від 30.06.2017 року становить 980 грн., з сімкарткою мобільного оператора «Київстар» та «Лайф», вартістю по 25 грн. кожна, з чохлом для мобільного телефону, вартістю 90 грн., картою пам`яті, вартістю 200 грн., який знаходився на столі в приміщенні вищевказаного ресторану, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 1230 грн.

В апеляційній скарзі прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_10 просить вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 9 жовтня 2017 року змінити в частині призначення покарання ОСОБА_6 у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, та призначити ОСОБА_6 покарання у виді 30 діб арешту. На підставі п.«а» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд першої інстанції, призначивши неповнолітньому ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу, не врахував вимоги ч.1 ст. 99 КК України, згідно якої штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 не надав суду першої інстанції жодних доказів на підтвердження свого доходу чи заробітку та можливості сплатити штраф.

Прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_10 1 грудня 2017 року подав до апеляційного суду доповнення до апеляційної скарги, в якій просить вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 9 жовтня 2017 року скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді одного місяця арешту. На підставі п.«а» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання.

Ураховуючи, що у вимогах доповнення до апеляційної скарги прокурора, які подані за межами строків на апеляційне оскарження, порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, тому відповідно до вимог ч.4 ст. 403 КПК України внесення таких до апеляційної скарги не допускається.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , законного представника ОСОБА_9 , які заперечили проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 ствердив, що він дійсно працює неофіційно у кафе, яке належить його матері ОСОБА_9 , та щодня він отримує дохід в розмірі 200 грн., а в кінці тижня 1 000 грн., у його власності перебуває мобільний телефон марки Айфон 5, ноутбук, а також заощадження в сумі 4 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи і є обгрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 185 КК України. Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Щодо покарання, з яким прокурор не погоджується, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України, у межах санкції кримінального закону, що передбачає відповідальність за скоєне. Зокрема, як вбачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину (відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості), дані про особу обвинуваченого, який на момент вчинення злочину був неповнолітнім, дані досудової доповіді про неповнолітнього, згідно яких він є особою неконфліктною, який працює неофіційно та має стабільний заробіток, обране з врахуванням обставин, які пом`якшують покарання, - активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, а також вчинення злочину неповнолітнім.

Суд першої інстанції, керуючись вимогами ч.1 ст. 99 КК України, дійшов правильного висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 покарання, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, та своє рішення мотивував у вироку.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що виразилося у тому, що суд першої інстанції безпідставно обрав обвинуваченому покарання саме у виді штрафу та своє рішення не мотивував, то такі не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 99 КК України, штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив, що знайшло підтвердження і в суді апеляційної інстанції, що обвинувачений ОСОБА_6 працює неофіційно, має стабільний дохід, власні кошти та майно, на які може бути звернене стягнення, та обрав обвинуваченому покарання саме у виді штрафу, яке на думку суду першої інстанції буде необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, з чим колегія суддів погоджується.

Таким чином, ті обставини, на які в апеляційній скарзі покликається прокурор, як на підставу зміни вироку, повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Підстав вважати, що при призначенні покарання ОСОБА_6 не враховано вимоги ч.1 ст. 99 КК України, немає.

Відтак, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин справи та даних про особу обвинуваченого не можна стверджувати про те, що призначене йому покарання є явно несправедливим унаслідок м`якості.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу необгрунтованою й приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання у виді штрафу є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обгрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 9 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4