АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
власника майна ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Кіцманської місцевої прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02 липня 2018 року про відмову в накладенні арешту на майно у кримінальному проваджені №0000184 від 24.06.2018р., -

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02 липня 2018 року було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_8 про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000184 від 24.06.2018 за ознаками злочину, передбаченого ст.358 ч.1 КК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що лісодеревина не є предметом даного злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, не є річчю, яка використана як засіб чи знаряддя вчиненого злочину, або зберегла на собі його сліди. Визнання лісодеревини речовим доказом по справі само по собі не може бути підставою для накладення арешту на це майно. Крім того, слідчий суддя вказував, що досудове розслідування розпочалось до внесення відомостей до ЄРДР, а клопотання про арешт майна слідчим подано з порушенням строків, передбачених ч.5 ст.171 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно.

В обґрунтування апеляційних вимог сторона обвинувачення посилається на те, що, слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, не взяв до уваги, що ТТН на пиловочний дуб та ТТН на кленову дошку однієї серії та номера і від одного і того ж числа. Не було слідчим суддею також враховано й те, що тільки на 10 стволах наявні електрони чіпи, які підтверджують місце зрізу, на інших 18 стволах, електроні чіпи відсутні. Крім того, вказує, що в ТТН на пиловочний дуб зазначено 29 місць, тоді як по факту було виявлено 28 стовбурів.

ЄУН №716/1055/18 Слідчий суддя: ОСОБА_9
Провадження №11-сс/794/146/18 Головуючий: ОСОБА_1 .
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини зазначені в ній, міркування власника майна ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані. Перевіряючи доводи клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб, слідчий суддя врахував обставини кримінального провадження, зазначені в клопотанні слідчого про арешт майна, та прийшов до правильного висновку про його необґрунтованість.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 23 червня 2018 року під час огляду місця події на стаціонарному посту №3 в с. Звенячин Чернівецької області було виявлено: 28 стовбурів лісодеревини породи «Дуб», загальною кубомасою 8,5 метрів кубічних, серед яких на 10 стволах наявні електрони чіпи, які підтверджують місце їх зрізу, на інших 18 стволах, електроні чіпи відсутні. Окрім цього, було виявлено пиломатеріали, а саме дошку в кількості 11,1 метрів кубічних, які перебувають на тимчасовому зберіганні в гравійно-пісчаному кар`єрі в смт. Неполоківці Кіцманського району Чернівецької області.

Із наданих вантажоперевізником ОСОБА_10 товарно-транспортних накладних: на деревину серії 12 ААЗ№115387 від 23.06.2018р., вбачається що перевозиться «пиловочний дуб» в кількості 29 стволів дерев, загальною кубомасою 9.44м3; на пиломатеріали серії 12 ААЗ№115387 від 23.06.2018р., вбачається що перевозиться кленова дошка в кількості 10.23м3 вантажовідправником являється ОСОБА_6 , а замовником ПП ОСОБА_11 .

Крім того встановлено, що на 10 стволах дерев наявні електроні чіпи із номерами, при перевірці яких згідно бази «Державного агентства лісових ресурсів» виявлено невідповідність.

24.06.2018р. вказані стволи дерев та пиломатеріали було оглянуто та встановлено невідповідність розміру діаметру, які вказані в ТТН, а саме згідно якої мало перевозитись 10.23м3 пиломатеріалів, а перевозилось 11.1м3, а деревина породи дуб мало перевозитись 9.44м3, а перевозилось 8,5 м3.

Відомості по даному факту 24.06.2018 року внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

З огляду на те, що представником власника майна надано відповідну документацію в підтвердження законності походження майна, правові підстави вважати, що вилучене майно, відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України та має силу речових доказів, оскільки є таким, що могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, відсутні.

Оскільки порушення кримінального провадження по даному факту за ознаками ч.1 ст.358 КК України, як підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів, не дає суду апеляційної інстанції вважати, що затримана працівниками поліції лісодеревина є предметом вказаного злочину.

Посилання прокурора та слідчого на обставину, що вказана лісодеревина могла бути здобута внаслідок протиправних дій у вигляді незаконної порубки дерев не підтверджені належними та допустимими доказами відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Разом з тим, в колегії суддів відсутні підстави для висновку про наявність у даному кримінальному провадженні підозри у вчиненні кримінального правопорушення, достатньо обґрунтованої для вжиття за клопотанням слідчого заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна. Крім того, згідно ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру підлягає обов`язковому здійсненню зокрема у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. На думку колегії суддів, з урахуванням того, що на даний час у даному кримінальному провадженні будь-якій особі не повідомлено про підозру, беззаперечно свідчить про відсутність у сторони обвинувачення обґрунтування такої підозри, достатньої для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.

Колегія суддів зважає і на те, що особа, зазначена у клопотанні, не має процесуального статусу, який дає підстави для арешту її майна згідно ч.ч. 4-6 ст. 170 КПК України, а доводи сторони обвинувачення про те, що воно має всі ознаки речових доказів, мають характер нічим не підтверджених припущень.

В матеріалах судового провадження також відсутні докази того, що зазначене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а саме, що воно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або, що вказане майно було об`єктом кримінально-протиправних дій чи набуте кримінально протиправним шляхом, слідчим не доведено причетність вилученого майна до вчиненого кримінального правопорушення, суду не надано жодного доказу який би підтверджував вказане.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування не доведено й існування ризиків, визначених у абзаці другому ч.1 ст.170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.

Крім того, не містять матеріали судового провадження й будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.

Слідчим суддею, з дотриманням вимог ст.ст.132, 173 КПК України вказані обставини в їх сукупності враховано й дана їм належна правова оцінка.

Крім того, згідно ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчим суддею, було вірно зазначено, що клопотання слідчим про арешт майна було подано до суду лише 26.06.2018р., в той час як деревину було вилучено 23.06.2018р., тобто слідчий звернувся до суду із клопотанням з порушенням строків, встановлених законом, в той час, коли майно повинно було бути повернуто особі, у якої воно було вилучено.

Отже, переглядаючи оскаржене судове рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не є належно обґрунтованими, а тому підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Кіцманської місцевої прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02 липня 2018 року про відмову в накладенні арешту на майно у кримінальному проваджені №0000184 без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3