Справа № 127/74/18
Провадження № 1-кп/127/18/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2018 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 0003622 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниця, українця, громадянина України, розлученого, із середньою освітою, на даний час не працюючий, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
23.01.2018 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді ста годин громадських робіт, звільненого від відбування покарання згідно п. «В» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в квітні 2017 року, точну дату слідством не встановлено, перебував в квартирі АДРЕСА_2 та шляхом обману ОСОБА_5 , під приводом надання останній допомоги у придбанні ноутбуку, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання, заволодів грошовими коштами, належними ОСОБА_5 в сумі 12 500 грн. (дванадцять тисяч п`ятсот гривень), завдавши таким чином потерпілій збитків на вказану суму.
У справі заявлено цивільний позов потерпілою особою ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнаний судом цивільним відповідачем, про стягнення матеріальної шкоди в сумі 12500,00 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Також визнав заявлені до нього потерпілою позовні вимоги згідно цивільного позову на суму 12500,00 грн. Суду пояснив, що перебуваючи в квартирі потерпілої по АДРЕСА_3 , взяв у неї кошти в присутності її чоловіка і сина, пообіцяв придбати їй ноутбук, оскільки він на той час був приватним підприємцем. Обвинувачений зазначив, що він розумів з моменту передачі коштів, що не зможе допомогти придбати ноутбук чи повернути їй кошти. Розрахуватись із потерпілою на даний час не має можливості, оскільки не може знайти роботу, двічі перебував у лікарні, на даний час не має такої фінансової можливості.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 під приводом допомоги їй у купівлі ноутбука, взяв в неї грошові кошти в розмірі 12500 грн., які не повернув та не придбав для неї ноутбук. Поданий нею цивільний позов підтримала у повному обсязі. Також зазначила, що з квітня 2017 року до теперішнього часу обвинувачений, при бажанні, міг би розрахуватись з нею, однак на даний час матеріальну шкоду не відшкодовано навіть частково.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу.
З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Аналізуючи та оцінюючи обставини справи, показання обвинуваченого ОСОБА_4 та всі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України тобто, заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_4 засуджено вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України та на підставі п. «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено від відбування покарання. Крім того, вказаним вироком суду задоволено цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошових коштів в сумі 23 841,03 грн.
Вчинений ОСОБА_4 новий злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Завдану потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду обвинувачений не відшкодував, та за весь час розгляду справи навіть не виявляв такого бажання.
В судовому засіданні 14.05.2018 року ОСОБА_4 пояснив, що він ніде не працює, оскільки не може знайти собі відповідну роботу та просив суд надати йому час для того, аби він працевлаштувався та отримав можливість відшкодовувати завдану ним матеріальну шкоду.
На час ухвалення вироку, ОСОБА_4 повідомив суду, що він ніде не працює, потерпілій завдану ним матеріальну шкоду не відшкодував навіть частково.
Крім того, судом враховано характеристику ОСОБА_4 за місцем проживання, видану МКП «Житлово-експлуатаційна контора-5» № 1 від 02.01.2018 року, згідно якої скарг на поведінку обвинуваченого від сусідів не надходило.
Відповідно до довідки КП ВОНД «Соціотерапія» № 2856 від 22.11.2017 ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку у даному закладі не перебуває.
Згідно довідки КЗ «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка» № 20/4883 від 24.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на стаціонарній військовій експертизі з 18.10.12 р. по 07.11.12 р. з діагнозом: «Обстеження під час набору на військову службу (неврологічно здоровий)». На обліку не перебуває.
Відповідно до положень статті 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які згідно статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд враховує обставини справи та особу обвинуваченого, який раніше вже вчиняв злочин середньої тяжкості, але на шлях виправлення не став і знову вчинив корисливий злочин, шкоду потерпілій не відшкодував та протягом судового розгляду навіть не намагався відшкодувати, суд дійшов висновку, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді обмеження волі на певний строк в межах санкції відповідної статті Кримінального кодексу України.
Перед початком судового розгляду потерпілою ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов, який мотивований тим, що внаслідок вчинення злочину цивільним відповідачем ОСОБА_4 їй було спричинено матеріальної шкоди на загальну суму 12500 грн., яка становить шкоду завдану потерпілій шляхом заволодіння ОСОБА_4 її грошовими коштами в сумі 12500 грн., під приводом купівлі їй ноутбука. Тому ОСОБА_5 просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь 12500 грн. завданої матеріальної шкоди.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 завданої матеріальної шкоди у розмірі 12500 грн., який ОСОБА_4 визнав повністю, суд приймає до уваги положення ст. 128-129 КПК України, ст. 1177 ЦК України, відповідно до яких особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 цивільний позов підтримала, просила суд його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов визнав повністю.
Прокурор не заперечував проти задоволення цивільного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зважаючи на вище викладене, з підстав доведеності винуватості обвинуваченого, враховуючи його особу та повне визнання ним позовних вимог, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди потерпілої ОСОБА_5 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 190 КК України, ст. ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ :

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок судових витрат в дохід держави.
Початок строку відбування покарання засудженому рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: