Справа № 496/3376/17
Провадження № 1-кп/496/115/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Миколаївка Миколаївського району Одеської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, працюючого ІТ-фахівцем в компанії «Комфі», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, попередньо вступивши у злочинну змову з невстановленою слідством особою, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження, 25.06.2017 року біля 02 год. 30 хв., через центральний вхід проникли до гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_3 . В подальшому, маючи намір на таємне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів та переконавшись в таємності своїх дій, ОСОБА_6 разом з невстановленою слідством особою проникли до господарського приміщення гуртожитку, де виявили бензиновий генератор «Кама», потужністю 10 кВт, вартістю 9000 грн., який перемістили до подвір`я та з ним з місця вчинення злочину намагалися втекти, але були застигнуті потерпілим ОСОБА_4 на місці, тобто виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, проте з причин, що не залежали від їх волі, злочин не було закінчено, тобто останні не отримали можливість розпорядитись викраденим майном.

Органами досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення.

За результатами судового розгляду, суд прийшов до висновку, що за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_6 слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Вказане обвинувачення суд вважає недоведеним виходячи з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні винним себе у вчиненні злочину не визнав. При цьому пояснив, що 24.06.2017 року він приїхав до бабусі та дідуся в с. Наті. О 23 годині він пішов до знайомої ОСОБА_7 в гуртожиток з якою познайомився в кафе. Він став біля лавки навпроти парадної, так як не знав в якій кімнаті вона проживає. Почав закурювати цигарку та почув, що хтось спускається по сходах. До нього підійшов ОСОБА_8 і затягнув його в під`їзд, він злякався та не розумів, що трапилось. На вулиці він стояв приблизно 30 секунд, жодної особи не бачив. В цей день він вживав алкогольні напої у невеликій кількості. Коли ОСОБА_9 затягнув його до під`їзду, там був ще якийсь чоловік. Генератора не бачив.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 25.06.2017 року приблизно о 03 годині ночі з під`їзду гуртожитку, де стояв генератор, він почув звук, схожий на скрежет металу. Він вибіг на цей скрежет і побачив, що генератора в під`їзді немає, а він стоїть в дворі на клумбі, навпроти під`їзду. Поряд на лавці сидів обвинувачений. Він взяв обвинуваченого за комір, затягнув його в під`їзд і почав кликати на допомогу людей. В під`їзді було темно та в цей момент на нього напав якийсь чоловік, він його не роздивився. Він його спіймав та тримав. На його крик вибігла мешканка будинку ОСОБА_10 , яка спробувала утримати другого чоловіка, але останній наніс їй удар, від якого вона впала зі сходів, та втік. Він побіг наздоганяти його, але подумав, що ОСОБА_10 вдарили ножем, перестав його переслідувати та повернувся назад в під`їзд. Переконавшись, що ОСОБА_10 ударили кулаком, а не ножем, він запитав у обвинуваченого, хто з ним був. Обвинувачений був у нетверезому стані, незрозуміло відповідав, він його тримав до приїзду поліції. Він просив поліцію знайти того другого чоловіка, який на нього напав та наніс удар ОСОБА_10 . На слідчих діях він неодноразово заявляв поліції, що не бачив у підозрюваному грабіжника. Обвинувачений повідомляв його, що прийшов до дівчини, але ніхто не зізнавався, до кого він приходив. Через деякий час йому стало відомо, що в гуртожитку винаймає житло ОСОБА_11 і вона вказала даному хлопцю (обвинуваченому), де вона мешкає. Вона розповіла йому, що зустріла обвинуваченого, він був напідпитку, якому вона повідомила, де вона мешкала. Він особисто не бачив, як ОСОБА_6 крав генератор. Генератор стояв у гуртожитку. Потужність генератора 10 кВт, його вага дуже велика десь 210-220 кг, два чоловіка далеко б його не перенесли. Просив слідчого зняти відбитки пальців рук з генератора, але цього не зробили. Вважає, що ОСОБА_12 не винен у скоєнні вказаного злочину.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що вночі, точну дату вона не пам`ятає, вона почула шум в коридорі та крик ОСОБА_4 . Вона вийшла в коридор і побачила, що ОСОБА_4 тримає якогось хлопця, як потім з`ясувалось, що це ОСОБА_6 . На її запитання: «що сталось?», потерпілий відповів, що у нього намагались вкрасти генератор. Хлопець був у нетверезому стані і намагався вирватись. ОСОБА_4 запитував його, з ким він намагався винести генератор, на що ОСОБА_6 відповів, що він був один. В цей момент з другого поверху вискочив інший хлопець, який сильно вдарив її в груди і втік. ОСОБА_4 побіг за ним, доки ОСОБА_6 тримали інші хлопці. Після цього вийшла її донька і вони пішли до кімнати. Вона не бачила, як обвинувачений виносив генератор. Показів слідчому про те, що приблизно о 02 годині ночі вона дивилась телевізор і через вікно своєї кімнати бачила, як два хлопця виносять електростанцію, вона не давала, протокол допиту підписувала, не читаючи його змісту. Вікна її кімнати виходять на протилежну сторону від входу в гуртожиток. На слідчій дії з ОСОБА_6 вона впізнавала його, як особу, яку бачила в гуртожитку, а не як особу, яка намагалась викрасти генератор, так як не бачила, щоб він намагався його вкрасти. З приводу зміни показів їй ніхто не погрожував і вона до поліції з цього приводу не зверталась.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 пояснила, що вночі вона проснулась від крику матері в коридорі. Вона вибігла в коридор та побачила лежачого на підлозі ОСОБА_6 , а мати була зігнута на сходах. На запитання: «що трапилось?» мати відповіла, що її вдарили. Вони пішли на кухню і мати повідомила, що ОСОБА_4 побіг за другим. Вони викликали поліцію. Показів слідчому про те, що вночі вони з матір`ю дивились телевізор і побачили через вікно, як двоє молодих людей виносять генератор слідчому не давала, оскільки вона в той час спала. В ході слідчих дій, як пред`явлення особи для впізнання по фотознімках вона впізнала ОСОБА_6 , як особу, яку бачила в той вечір в гуртожитку. Під час проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню на її адресу ніяких погроз не надходило і вона не зверталась до Усатівського відділу поліції з заявою з приводу надходження на її адресу погроз. Вікна кімнати, де вони проживали, виходять на іншу сторону подвір`я і вона не могла бачити генератор з вікна куди його винесли. Вона не бачила, що ОСОБА_6 намагався викрасти генератор. Протоколи вона не перечитувала.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона була присутня під час слідчої дії при пред`явленні особи для впізнання за фотознімками. Свідками були дві дівчини, одна старшого віку, інша молодша. Вони по фотознімкам впізнали людину, яка була вказана в протоколі. Також був потерпілий, який також його впізнав. Слідча дія проходила в кабінеті слідчого в другій половині дня. Вона була понятою з кожним із свідків та потерпілим. В якості кого впізнали потерпілий та свідки особу на фото вона не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що минулого літа була присутня в Усатівському відділенні поліції в якості понятої. До кабінету слідчого заходили люди і по фотознімкам впізнавали особу, кого саме вона не пам`ятає. Запрошені особи вказували на одну і ту ж особу.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка слідчий СВ Усатівського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_16 пояснив, що він проводив досудове розслідування за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_6 . В ході досудового розслідування він проводив впізнання за участю свідків в службовому кабінеті Усатівського ВП ГУНП України в Одеській області. Впізнання проводилось в присутності двох понятих. Потерпілий та свідки впізнали підозрюваного ОСОБА_6 , як особу, яка намагалась вчинити крадіжку. Під час додаткового допиту свідки заявляли, що їм погрожують невідомі особи фізичною розправою за те, що вони впізнають ОСОБА_6 , як особу, яка намагалась вчинити крадіжку та вимагають, щоб вони змінили покази. Він запропонував свідкам подати заяву з цього приводу, що вони і зробили. Приймав заяви від свідків оперуповноважений ОСОБА_17 . По даному факту він порушив кримінальне провадження за ч. 1 ст. 129 КК України. На даний час особи не встановлені. В ході досудового розслідування з генератора відбитки пальців рук не знімали, так як в Усатівському ВП ГУНП України в Одеській області відсутній експерт-криміналіст.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка оперуповноважений Усатівського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_18 пояснив, що до Усатівського ВП ГУНП України в Одеській області звернувся потерпілий ОСОБА_4 і повідомив, що він затримав особу, яка намагалась вчинити крадіжку майна. Потерпілий вказував, що саме ОСОБА_6 намагався вчинити крадіжку генератора. Потім до нього звернулись свідки мати та донька з заявами про те, що їм по телефону погрожують невідомі, щоб вони не свідчили, що ОСОБА_19 намагався вчинити крадіжку. З цього приводу були порушені кримінальні провадження, результат йому невідомий.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Суд не приймає до уваги пояснення свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_18 оскільки їх свідчення не стосуються предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні вони є працівниками поліції, на думку суду є упередженими та заінтересованими в розгляді справи.

Прокурором на підтвердження вини ОСОБА_6 по факту закінченого замаху на таємне викрадення бензинового генератора, що належить потерпілому ОСОБА_4 надані наступні письмові докази:

-протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_4 від 25.06.2017 року про те, що двоє невідомих намагались вкрасти у нього бензиновий генератор (а.с. 53);

-протокол огляду місця події від 25.06.2018 року та фототаблиця до нього, відповідно до якого в присутності понятих здійснено огляд території гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 . На момент огляду на подвір`ї на відстані 7 м від вхідних дверей гуртожитку виявлено генератор «Кама» червоного кольору, який зі слів ОСОБА_4 намагались вкрасти двоє невідомих (а.с. 54-60);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.07.2017 року, відповідно до якого при впізнанні потерпілий ОСОБА_4 в присутності понятих вказав на ОСОБА_20 як на особу, яка намагалась вкрасти генератор (а.с. 63-64);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.07.2017 року, відповідно до якого при впізнанні свідок ОСОБА_10 в присутності понятих вказала на ОСОБА_20 як на особу, яка намагалась вкрасти генератор (а.с. 65-66);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.07.2017 року, відповідно до якого при впізнанні свідок ОСОБА_13 в присутності понятих вказала на ОСОБА_20 як на особу, яка намагалась вкрасти генератор (а.с. 67-68);

-довідку Біляївської РСС від 23.07.2017 року, згідно якої первинна вартість бензинового генератора «Кама» потужністю 10 кВт б/в складає 10000 грн., знос 10%, ціна після зносу 9000 грн.

-протоколи прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення відповідно до яких ОСОБА_13 та ОСОБА_10 повідомляла правоохоронні органи про те, що їм погрожують невідомі особи фізичною розправою та вимагають змінити покази по справі ОСОБА_19 (а.с. 70, 71)

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно ч. 2 ст. 86, ч. 1 п. 4 ч. 2 ст. 87 КПК України не допустимим є доказ який отриманий в порушення порядку, встановленого ним Кодексом, або отриманим внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, зокрема яким є порушення права особи на захист.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 86 КПК України).

Суд не приймає до уваги протоколи впізнання особи, як належний доказ, та вважає їх недопустимими, оскільки свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомили, що ОСОБА_12 вони впізнали як особу, яку бачили вночі в гуртожитку, а не як особу, яка намагалась вкрасти генератор.

Суд також не приймає до уваги протоколи прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, щодо зміни показів ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , оскільки прокурором не надано доказів щодо результатів розгляду вказаних заяв (пред`явлення підозри, обвинувачення, вироку суду), мір безпеки, які були прийняті до свідків і вважає, що вказані заяви були прийняті оперуповноваженим безпідставно та є неналежними доказами по вказаному кримінальному провадженні.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлюється принцип, відповідно до якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, вважається невинуватим доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

За ч.1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З ч.ч. 1, 2, 5 ст.9 КПК України вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частинами 2, 3, 4 ст. 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

З ч. 1 ст. 91 КПК України вбачається, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що (серед інших) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Враховуючи викладене суд вважає, що прокурором не надано належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, а тому він підлягає виправданню за цим обвинуваченням.

Керуючись ст. ст. 7-9, 17, 22, 84-86, 368, 370, 374 КПК України, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати невинуватим та виправдати за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Речовий доказ по справі: генератор «Кама», червоного кольору залишити потерпілому ОСОБА_4 .
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1