АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/529/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не одружений, працюючий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.345 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_6 , просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.

В обґрунтування своїх доводів захисник зазначає, що судом не в повній мірі було враховано дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він вину свою визнав, щиро розкаявся, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, а тому були підстави призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України - у виді штрафу.

Крім того, 29 вересня 2017 року між потерпілим та обвинуваченим була підписана угода про примирення, під час підписання якої потерпілий не заперечував проти призначення ОСОБА_6 покарання у виді штрафу.

Згідно з вироком суду, 30 липня 2017 року, приблизно о 19 годині 25 хвилин, за викликом прибув екіпаж Вознесенівського відділення поліції УПО в Запорізькій області в складі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які на той час перебуваючи на службі у форменому одязі. Прибувши на місце події, неподалік будинку № 144 по бульвару Гвардіському в місті Запоріжжі знаходився ОСОБА_6 . Під час спілкування та з`ясування обставин виклику, ОСОБА_6 усвідомлюючи що біля нього знаходяться працівники поліції, діючи умисно, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень працівнику поліції під час виконання останнім своїх службових обов`язків, не реагуючи на зауваження та вимоги працівників поліції, ігноруючи існуючи в суспільстві правила поведінки та спілкування, безпідставно, умисно наніс декілька ударів по обличчю та корпусу ОСОБА_9 . Згідно з висновком експерта № 1918, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_9 садну в ділянці носа ліворуч, в ділянці верхньої губи, синець лівої гомілки, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 , який не підтримав апеляційну скаргу свого захисника, вказав, що зазначена скарга подана захисником без узгодження з ним, він вважає вирок суду щодо нього законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін; прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.345 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статі Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який свою вину визнав, щиросердно розкаявся, є раніше не судимою особою, за місцем проживання характеризується задовільно, працює, його стан здоров`я та сімейний стан, а також думку прокурора та потерпілого, які просили не призначати ОСОБА_6 покарання, пов`язане з позбавленням волі. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції інкримінованої йому статті, - у вигляді обмеження волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 та інші обставини кримінального провадження, суд дійшов правильного висновку про можливість застосування положень ст.ст.75,76 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_8 , правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки обставини, на які посилається захисник, були враховані судом при призначенні покарання.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі захисник фактично просить погіршити становище обвинуваченого, призначивши останньому покарання у виді штрафу, тобто призначити покарання, яке підлягає реальному відбуттю.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.345 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4