Справа № 206/5613/18
Провадження № 1-в/206/651/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
захисника-адвоката: ОСОБА_4
представника заявника, лікаря-психіатра ОСОБА_5
особи, стосовно якої розглядається ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро письмову заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка, Запорізької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, раніше не засудженого, інвалід 2 групи, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , суд -

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2018 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла письмова заява Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про зміну застосування примусових заходів медичного характеру зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_6 .
У вказаній письмовій заяві заявник вказував, що згідно постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2012 року до ОСОБА_6 були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2018 року примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом були змінені на перебування в умовах відділення зі звичайним наглядом. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2018 року примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, було продовжено строком до 6 (шести) місяців.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2018 року було доручено Регіанальному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адвоката для здійснення представництва інтересів в суді за призначенням.
Прокурор в судовому засіданні проти поданої заяви заперечив, зазначив, що для з`ясування обставин можливості припинення примусових заходів медичного характеру необхідно провести реальний огляд хворого комісією лікарів-психіатрів та надати об`єктивний висновок.
ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити в задоводенні заяви, оскільки бажає продовжити лікування у виді госппіталізації у психіатричному закладі зі звичайним наглядом, про що надав суду заяву.
Представник заявника ОСОБА_5 вважала за необхідне відмовити в задоволенні заяви, оскільки ОСОБА_6 бажає намір продовжити лікування у психіатричному закладі зі звичайним наглядом.
Захисник-адвокат, просив відмовити в задоволенні заяви, оскільки ОСОБА_6 необхідно продовжити лікування.
Вислухавши представника комунального закладу "Дніпропетровської обласної клінічної психіатричної лікарні", прокурора ОСОБА_3 , особи, стосовно якої розглядається заява ОСОБА_6 та його адвоката, дослідивши матеріали справи, враховуючи думки захисника та прокурора, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за письмовою заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно вимог ст. 514 КПК України, продовження зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.
Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 95 КК України введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. Судам слід розглядати такі справи в порядку, передбаченому статтями 419, 422, 424 КПК України. При цьому необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців.
Відповідно до п. 27 в обґрунтування необхідності продовження примусових заходів медичного характеру у висновку № 163 від 03.10.2018 року комісія лікарів-психіатрів зазначила, що за час перебування в стаціонарі на тлі тривалого медикаментозного лікування стан хворого набув стабільного характеру, про що свідчить впорядкована поведінка, рівний настрій, відсутність агресивних тенденцій, афективних порушень з виявленням вірних соціальних настанов. Враховуючи вищевикладене рекомендовано змінити примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до відділення із звичайний наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Згідно з п. 28 висновку комісії лікарів-психіатрів: Рекомендовано змінити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до відділення із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, про що зазначено також в письмовій заяві КЗ «ДКПЛ ДОР» від 05.10.2018 року.
Враховуючи вищевикладене, та думку особи, стосовно якої розглядається заява ОСОБА_6 про його бажання продовжити лікування у психіатричному закладі зі звичайним наглядом, з метою досягнення більш якісної ремісії та завершення комплексної індивідуальної програми реабілітації,суд дійшов висновку, що заява про зміну застосування примусових заходів медичного характеру хворому ОСОБА_6 , на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 19,22 Закону України Про психіатричну допомогу, ст.ст. 94, 95 Кримінального кодексу України, ст.ст. 503, 512-514 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні письмової заяви Комунального закладу Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня Дніпропетровської обласної Ради стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в судову палату з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 7 днів.

Суддя: ОСОБА_1