Справа № 450/1001/18 Провадження № 1-кп/450/253/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2018 Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити матеріали обвинувального акту від 27.03.2018 р. з угодою про визнання винуватості від 27.03.2018 р. у кримінальному провадженні, внесених в ЄРДР за №0000609 від 23.03.2018 р., відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, розлученого, який має на утриманні 3 (трьох) малолітніх дітей, не інваліда, військовозобов"язаного, не військовослужбовця, безпартійного, раніше судимого вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.12.2017 р. за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п"ятдесят) годин,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи засудженим вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.12.2017 р. за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п"ятдесят) годин, а також ознайомленим 21.02.2018 р. з умовами і порядком відбування покарання та попередженим про ухилення від такого, за направленням Пустомитівського РВ з питань пробації у Львівській області УП/Л/13/436 від 22.02.2018 р. до Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області, згідно Наказу Щирецького СЖКП "Ранкове" №9 від 22.02.2018 р. із встановленим графіком громадських робіт, ухилявся від призначеного покарання, до виконання такого не приступив, на неодноразові попередження не реагував.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненому визнав повністю та просить затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27.03.2018 р. між ним та прокурором Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 .

Захисник ОСОБА_4 не заперечує про затвердження угоди про визнання винуватості, укладену 27.03.2018 р. між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 .

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його винуватість стверджується іншими доказами, зібраними по кримінальному провадженню. Однак, суд визнає недоцільним дослідження доказів про фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду.

Таким чином, аналізуючи зібрані по кримінальному провадженні докази, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.389 КК України, оскільки він ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

27.03.2018 р. між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_5 визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, щиро розкаюється, а також погоджується понести покарання у виді 1 (одного) місяця 10 (десять) днів арешту із застосуванням ст.ст.71, 72 КК України.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження та з врахуванням вимог кримінально-процесуального законодавства, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 27.03.2018 р. між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно вимог ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам може бути укладена угода про визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, який згідно ст.12 КК України є невеликої тяжкості.

При цьому, судом з"ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права та наслідки укладення і затвердження даної угоди, визначені ч.4 ст.474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому ОСОБА_5 роз"яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, а також судом з"ясовано, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч.2 ст.473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України і на її основі може бути ухвалено вирок, оскільки відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, а обвинувачений ОСОБА_5 має очевидну можливість виконати взяті на себе зобов"язання. Правова кваліфікація злочину вірна, а узгоджені сторонами вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_5 .

Згідно вимог ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, негативно характеризується по місцю реєстрації і проживання.

Обставинами, які пом"якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 на досудовому слідстві та в суді і його активне сприяння розкриттю злочину.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід рахувати з моменту його фактичного затримання та обмеження у вільному пересуванні після набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст.369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27.03.2018 р. укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 1 (один) місяць арешту, а відповідно до вимог ст.71 КК України, частково приєднати до визначеного покарання за цим вироком 10 (десять) днів невідбутої частини покарання за попереднім вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.12.2017 р., та обрати остаточне покарання засудженому ОСОБА_5 , із застосуванням ст.72 КК України, згідно якої одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, 1 (один) місяць 10 (десять) днів арешту.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання та обмеження у вільному пересуванні після набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1