Справа № 216/993/18
Провадження №1-кп/216/481/18

ВИРОК
іменем України
12 вересня 2018 року
м. Кривий Ріг
Центр ально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в колегіальному складі:
головуючий-суддя ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, офіційно не працює, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого 02.04.2002 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 121 ч. 1, 15 ч. 3, 115 ч. 2 п. 1, 115 ч. 2 п. 1, 9, 13, ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 28.08.2015 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 3 місяці 17 днів
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст.115 КК України, -
сторони кримінального провадження:
представник потерпілої ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_5
захисник обвинуваченого ОСОБА_9
встановив:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим 02.04.2002 року Апеляційним судом Дніпропетровської області ст. ст. 121 ч. 1, 15 ч. 3, 115 ч. 2 п. 1, 115 ч. 2 п. 1, 9, 13, ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення умисного особливо тяжкого злочину проти життя особи, знову вчинив умисне вбивство при обтяжуючих обставинах.
Так, 26.01.2018 року у вечірній час доби ОСОБА_5 , прийшов до місця мешкання свого знайомого ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_2 , де влаштував з ОСОБА_10 сварку, з приводу образливих висловлювань останнього на адресу співмешканки ОСОБА_5 ОСОБА_11 , які були висловлені цього ж дня після спільного вживання спиртних напоїв.
Під час спільної сварки, яка відбувалась в гостьовій кімнаті квартири за вказаною вище адресою, ОСОБА_10 продовжував образливо виловлюватися на адресу ОСОБА_5 та його співмешканки. Поведінка ОСОБА_10 обурила ОСОБА_5 викликавши у нього почуття гострої неприязні та умислу на заподіяння ОСОБА_10 смерті, за вказаних мотивів.
Діючи з цією метою, ОСОБА_5 дістав з правого рукава вдягненої на ньому куртки саморобний ніж господарсько-побутового призначення, який приніс з собою, таким чином підшукав собі знаряддя злочину та стоячи перед ОСОБА_10 в приміщенні гостьової кімнати квартири АДРЕСА_3 , діючи з метою заподіяння смерті останньому з мотивів особистої неприязні до нього, приблизно о 19-20 годин 25.01.2018 року, умисно завдав потерпілому ОСОБА_10 , який намагався встати з дивану, одного удару клинком вищевказаного саморобного ножа, який утримував в правій руці, в місце розташування життєво важливих органів людини в передню ділянку грудної клітки праворуч.
Після отримання ножового поранення в груди, ОСОБА_10 , вибіг з гостьової до прихожої кімнати квартири та прикривши міжкімнатні двері зі сторони прихожої, намагався руками утримати їх не підпускаючи до себе ОСОБА_5 , який залишився в гостьовій кімнаті.
Однак, ОСОБА_5 з силою штовхнув двері, які утримував ОСОБА_10 , в наслідок чого останній не встояв на ногах та впав правою стороною тулуба на підлогу в приміщенні прихожої кімнати квартири.
Відразу ж після цього, ОСОБА_5 , діючи з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, наблизився до ОСОБА_10 , який продовжував лежати правою стороною тулубу на підлозі прихожої кімнати квартири АДРЕСА_3 , та схилившись над потерпілим, приблизно о 19-30 годин 25.01.2018 року, умисно завдав ОСОБА_10 одного удару клинком вищезазначеного саморобного ножа, який продовжував утримувати в правій руці, в місце розташування життєво важливих органів людини бокову ділянку грудної клітини ліворуч, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті потерпілого ОСОБА_10 та свідомо бажаючи настання таких наслідків.
Після цього ОСОБА_5 припинивши свою злочинну діяльність, зачинивши вхідні двері помешкання ключем, який знаходився у замковій щілині, залишив квартиру. При цьому, після того як закрив вхідні двері ключем, вказаний ключ кинув через відкриту форточку в приміщення будинку потерпілого.
В наслідок отриманих проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини потерпілий ОСОБА_10 в короткий проміжок часу помер.
Через протиправні дії ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани №1 в проекції 1-2 міжребер`їв праворуч по біля грудної лінії; колото-різаної рани №2 в 9-му міжребер`ї ліворуч по передньо паховій лінії; колото-різаних поранень верхньої частики правої легені, нижньої частки лівої легені, лівого купола діафрагми, великого сальника, поперечного відділу товстого кишечнику, міжреберні м`язи, які згідно висновку судово-медичної експертизи №201 від 26.02.2018 року та додаткової судово-медичної експертизи трупа №201/1 від 26.02.2018 року, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_10 , що настала приблизно 19:40 годин 25.01.2018 року, в приміщенні прихожої кімнати квартири АДРЕСА_3 , в результаті двох колото-різаних поранень грудної клітки та черевної порожнини, які супроводжувались ушкодженням правової та лівої легень, діафрагми, великого сальника та товстої кишки, що ускладнилось розвитком гострої крововтрати.
Своїми протиправними діями ОСОБА_5 вчинив злочин передбачений п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, розкаявся, суду пояснив, що 25.01.2018 року в день він разом з потерпілим ОСОБА_10 сиділи в квартирі ОСОБА_12 та вживали алкогольні напої. Ближче до вечора ОСОБА_10 почав бити ОСОБА_13 в зв`язку з чим підсудний спробував його заспокоїти. Через деякий час в квартиру ОСОБА_14 зайшла співмешканка підсудного, ОСОБА_11 яку потерпілий ОСОБА_10 став ображати та один раз вдарив її в обличчя. В зв`язку з цим обвинувачений заступився за свою співмешканку та згодом разом із нею залишили квартиру ОСОБА_15 . Ідучи з ОСОБА_11 по дорозі, він зі свого мобільного телефонна зателефонував в швидку допомогу, з проханням виїхати останнім за місцем проживання ОСОБА_13 , для надання йому медичної допомоги, оскільки він був побитий ОСОБА_10 .
Вдома ОСОБА_11 повідомила підсудного, що її болить щока в яку її вдарив потерпілий. В зв`язку з чим, підсудний взяв саморобний ніж, з лезом ножа близько 15-20 см., маючи за мету порозмовляти з ОСОБА_10 , а ніж був йому необхідний для захисту, зважаючи на те, що потерпілий його раніше бив та був фізично сильнішим. При цьому підсудний не повідомляв співмешканку куди він іде.
Близько 22-00 год., точної години не пам`ятає можливо це було раніше та не заперечує, що це могло бути біля 20-00 год., він прийшов до помешкання ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_2 . Після стуку в двері потерпілий впустив його до хати та вони зайшли в вітальню кімнату в якій ОСОБА_10 присів на диван. Під час розмови ОСОБА_5 попросив потерпілого вибачитись перед його співмешканкою, однак останній почав на нього кричати та ображати нецензурною лайкою, при цьому запропонував підсудному вбити його ножем який лежав на столі і передав вказаний ніж ОСОБА_5 на, що останній відмовився та викинув даний йому потерпілим ніж в коридор, після чого з правого рукава дублянки дістав принесений з собою ніж, повідомивши потерпілого, що прийшов з своїм ножем який вже тримав у правій руці. Після чого потерпілий спробував встати з дивана намагаючись його вдарити, в зв`язку з чим ОСОБА_5 наніс йому один удар ножем в ділянку грудної клітки з права. Одразу ж після цього, потерпілий повністю піднявся з дивана та вийшов в коридор квартири, закривши за собою двері та утримував їх. Підсудний силою штовхнув двері, від чого ОСОБА_10 впав на підлогу та переступивши через потерпілого, спробував вийти з квартири однак, потерпілий, лежачи на підлозі, вхопив його за ногу в зв`язку з чим він наніс йому повторний удар лезом ножа, в ділянку лівої сторони тулуба та вийшов з квартири. При цьому закрив вхідні двері квартири, ключем який знаходився в замку дверей та вказаний ключ через форточку вікна квартири закинув в середину квартири, щоб потерпілий після того як проспиться, міг відкрити двері квартири. Швидкої допомоги для потерпілого не викликав.
По дорозі додому, оминувши помешкання в якому проживав та пройшовши близько 500 метрів, викинув ніж, яким завдавав ударів потерпілому, в річку та попрямував додому. Зазначає, що наміру вбивати потерпілого в нього не було, він мав за мету налякати останнього.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є рідною сестрою вбитого ОСОБА_10 26.01.2018 року близько 12-45 год., в той час як вона їхала в громадському транспорті, їй на мобільний телефон зателефонувала сусідка брата, яка проживає за адресою АДРЕСА_4 та повідомила, що сталось нещастя. Прийшовши в своє помешкання десь о 15-00 год. вона передзвонила сусідці брата і та повідомила, що її брат мертвий і що вона викликала швидку. Після цього вона разом з старшим братом на автомобілі поїхали на АДРЕСА_2 де вже були присутні працівники поліції. Будь-яких обставин з приводу вбивства її брата їй не відомо, в квартиру по АДРЕСА_2 вона не заходила, оскільки через свій психологічний стан не могла цього зробити, про те що брат був вбитий довідалась від сторонніх осіб, про обставини за яких відбулось вбивство їй безпосередньо також нічого невідомо.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , рідна сестра потерпілого ОСОБА_10 пояснила, що 26.01.2018 року вона телефонувала на мобільний телефон її брата ОСОБА_10 , однак не змогла з ним зв`язатися оскільки телефон знаходився поза зоною досяжності. Десь о 12-00 год. до неї прийшов підсудний ОСОБА_5 разом з ОСОБА_16 та сказав, що телефонував її брату однак останній не відповідає на телефонні дзвінки та запропонував їй сходити до квартири брата, оскільки у неї наявні ключі від його квартири. Разом з своїм чоловіком вона пішла до помешкання брата, яке знаходиться через дорогу від її помешкання, за ними прослідував ОСОБА_5 . Відчинивши вхідні двері квартири з великими зусиллями відкрила їх, оскільки в коридорі під вхідними дверями в квартиру, на правому боці, лежав труп її брата через, що вона здійняла крик на який посходились сусіди та побачивши вказані обставини, викликали швидку допомогу та поліцію. За яких обставин відбулося вбивство їй невідомо, оскільки свідком вказаних обставин вона не була, про те, що відбулося вона дізналась згодом від працівників поліції.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, його вина у вчиненні вказаного злочину повністю та об`єктивно підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами, а саме:
Протоколом огляду місця події від 26.01.2018 року та фото таблицею до нього, який проводився по АДРЕСА_2 , під час проведення якого при вході до коридору, на підлозі, в положенні лежачи на правому боці було виявлено труп ОСОБА_10 . Під час проведення огляду з квартири було вилучено сліди пальців рук, змиви та зіскоби РБК та аркуш паперу з нашаруванням РБК (а. с. 7-13).
Протоколом огляду трупа від 26.01.2018 року та фото таблицею до нього, згідно якого об`єктом огляду був труп ОСОБА_10 , який знаходився в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , в положенні лежачи на правому боці. На передній поверхні грудної клітки, праворуч від грудини, в проекції першого міжребер`я виявлена рана веретеноподібної форми довжиною 3 см., на лівій боковій поверхні грудної клітки, в проекції сьомого міжребер`я по підпаховій лінії виявлена рана веретеноподібної форми довжиною 4 см., інших тілесних ушкоджень на трупі не виявлено (а. с.14-18).
Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 26.01.2018 року, згідно якого ОСОБА_5 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а. с. 54).
Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.01.2018 року, згідно якого було проведено обшук ОСОБА_5 , під час якого в нього було вилучено чорну кофту, джинсові брюки чорного кольору, кросівки шкіряні чорного кольору, чорна штучна дублянка (а. с. 55-56).
Постановою про відібрання зразків відбитків пальців рук і долонь у ОСОБА_5 та протоколом відібрання відповідних зразків (а. с. 66-67).
Висновком експерта №151 від 27 січня 2018 року, відповідно до якого будь-яких об`єктивних ознак, які могли б свідчити про наявність тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_5 , на момент огляду не виявлено (а. с.75-76).
Постановою про приєднання речових доказів від 30.01.2018 року, згідно якої до матеріалів справи в якості речових доказів було приєднано сліди папілярних ліній на відрізках липкої стрічки та на аркуші паперу білого кольору; аркуш паперу білого кольору з речовиною бурого кольору; змиви РБК перенесені на марлевий тампон, які були вилучені в ході огляду місця події від 26.01.2018 року. А також, речі підозрюваного: дублянка штучна чорного кольору, чоловічі джинсові брюки чорного кольору, чоловічі кросівки чорного кольору вилучені 26.01.2018 року у підозрюваного ОСОБА_5 та паперовий конверт зі зразками крові та слини потерпілого ОСОБА_10 які 29.01.2018 року були вилучені в ході розтину трупа (а. с. 99).
Висновком експерта від 05.02.2018 року №29/4.6/228 та ілюстрованою таблицею до нього, згідно якого два сліди пальців рук розмірами 16х17 мм та 12х18 мм, вилучені 26.01.2018 року в ході огляду місця події, квартири АДРЕСА_3 , залишені відповідно середнім та вказівним пальцями правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_5 (а. с.106-119).
Висновком експерта №27, експертиза розпочата 19.02.2018 року закінчена 23.02.2018 року, відповідно до якої на об`єкті №5, що є чоловічими кросівками чорного кольору вилученими в ОСОБА_5 26.01.2018 року в ході його затримання, наявні сліди крові, які могли бути утворені за рахунок крові потерпілого ОСОБА_10 (а. с.123-129).
Висновком судово-психіатричного експерта №38 від 08.02.2018 року, відповідно до якої в період часу 25.01.2018 року ОСОБА_5 , будь-яким психічним захворюванням не страждав в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував і по своєму психічному стану міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. В даний час ОСОБА_5 будь-якими психічними захворювання не страждає, за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії і керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а. с. 133-137).
Висновком експерта №201 від 26.01.2018 року, згідно якого на трупі потерпілого ОСОБА_10 було виявлено колото-різані рани, які утворилися від дії плоского клинкового предмета, що володіє колюче-ріжучими властивостями. Рана №1 виявлена в проекції 1-2 міжребер`їв праворуч по білягрудинній лінії, рана №2 в дев`ятому міжребер`ї ліворуч по передньопахвовій лінії; колото-різані поранення верхньої частини правої легені, нижньої частини лівої легені, лівого купола діафрагми, великого сальника, поперечного відділу товстого кишечнику, міжреберні м`язи.
Всі тілесні ушкодження прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті у проміжок часу який становить від хвилин до десятка хвилин. Смерть потерпілого настала від вказаних ран. В крові потерпілого виявлена концентрація етилового спирті 3,71 проміле, що у живих осіб відповідає тяжкому отруєнню етиловим спиртом. (а. с. 139-142).
Висновком експерта №201/1 від 30 січня 2018 року, відповідно до якого на трупі потерпілого ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рана №1, глибиною близько 10 см. та колото-різаної рани №2 довжиною близько 10 см. Між вказаними тілесними ушкодженнями та смертю потерпілого є прямий причинний зв`язок. Після отриманих тілесних ушкоджень потерпілий міг робити активні самостійні кроки і пересуватися до настання моменту втрати свідомості. По тулубу потерпілого було завдано не менше двох ударів плоским клинковим предметом, що володіє колюче-ріжучими властивостями. Смерть потерпілого могла наступити за 14-16 годин до моменту огляду трупа на місці пригоди і відповідати періоду з 18-30 год. до 22-00 год. 25.01.2018 року. Причиною смерті є поранення грудної клітки та черевної порожнини, які супроводжувалися ушкодженням правої та лівої легень, діафрагмою, великим сальником та товстою кишкою та ускладнилися розвитком гострої крововтрати. В ході проведення слідчого експерименту, підозрюваним ОСОБА_5 був продемонстрований механізм та спосіб нанесення тілесних ушкоджень, характер яких відповідає виявлених на трупі потерпілого ОСОБА_10 тілесних ушкоджень в повному обсязі (а. с. 145-149).
Оцінюючи здобуті у справі та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Разом з тим під час судового розгляду судом проводилось дослідження протоколу проведення слідчого експерименту від 29 лютого 2017 року, в ході проведення якого ОСОБА_5 розказав та показав про обставини вчинення вбивства ОСОБА_10 , яке мало місце 25.01.2018 року (а. с. 85-86). Оцінюючи вказаний доказ суд вважає, що в такому протоколі слідчим було допущено описку в даті його складення, замість вірної дати 29.01.2018 року, зазначено 29.02.2017 року, однак в казаний час відповідна слідча дія не могла проводитись зважаючи на те, що 27.02.2018 року було завершено досудове розслідування, факт допущення вказаної помилки підтверджується і заявою ОСОБА_5 про проведення слідчого експерименту з його участю від 29.01.2018 року та заявою ОСОБА_7 від 29.01.2018 року про надання дозволу працівникам поліції провести слідчий експеримент по місцю її прописки за адресою АДРЕСА_2 , а також описом конверта в який запечатаний лазерний оптичний диск згідно вказаного опису на диску відображено слідчий експеримент від 29.01.2018 року за участю ОСОБА_5 .
Крім цього як видно з вказаного протоколу, слідчий експеримент проводився без участі захисника, не зважаючи на пред`явлену обвинуваченому підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину.
При цьому загальновизначені принципи міжнародного права визначають право на захист як невід`ємне, природне право людини та розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.
Згідно із ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини 1948 року, кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Гарантії права на захист у разі кримінального обвинувачення передбачені й у п. «d» ч. 3 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та пп. «c» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до цих положень кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.
Наведені положення міжнародно-правових актів знайшли своє вираження в Конституції та інших законах.
Принцип забезпечення обвинуваченому права на захист є одним з основних засад судочинства (ст. 129 Конституції) та фундаментальним для кримінального процесу. Відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК забезпечення права на захист віднесено до загальних засад кримінального провадження. Сутність указаної засади кримінального провадження визначена в ст. 20 КПК, в якій передбачено, що особами, яким право на захист надається і забезпечується, є підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений. Поряд із загальними гарантіями права на захист, як однією з основних засад кримінального провадження, законодавцем встановлено додаткові гарантії, а саме випадки, коли участь захисника є обов`язковою в кримінальному провадженні.
Так, ч.1 ст. 52 КПК передбачено, що участь захисника є обов`язковою в кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.
Відповідно до пп. 10 і 5 ч. 1 ст. 3 КПК термін «кримінальне провадження» має таке значення: досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку з учиненням діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність.
Отже, гарантія реалізації права на захист поширюються на всі стадії кримінального провадження у тому числі на стадію досудового розслідування.
При вирішенні питання щодо обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні, мають ураховуватися відповідно норми КПК України, зокрема, норми ст. 52 цього кодексу, в якій містяться зобов`язуючі норми. Оскільки, злочин в якому була пред`явлена підозра ОСОБА_5 , на момент проведення слідчого експерименту, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, участь захисника під час проведення вказаної слідчої дії була обов`язковою, про те слідчий не забезпечив відповідну участь захисника, при цьому відібрав заяву від підозрюваного про відмову від участі захисника в слідчій дії в тій же заяві захисник не заперечив, щодо проведення слідчої дії за його відсутності.
За вказаних обставин суд вважає вказаний доказ недопустимим, оскільки такий доказ отриманий з порушенням вимог КПК України, зокрема порушено загальну засаду кримінального провадження забезпечення права на захист, в силу вимог ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуального рішення, на нього не може покликатися суд при прийнятті процесуального рішення. Статтею 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отриманні внаслідок істотного прошення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, діяння які полягають у порушенні права особи на захист.
Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 , вірно кваліфіковано органом досудового слідства за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.
При цьому суд не бере до уваги твердження обвинуваченого про те, що обвинувачений не мав наміру вбивати потерпілого, вважає такі твердження непереконливими, виходячи з наступного.
При допиті обвинуваченого ним зазначалось, що він усвідомлював можливість настання смерті потерпілого у випадку нанесення йому удару ножем в ділянку грудної клітки, однак не хотів настання його смерті. Відповідно до ст. ст. 24, 115 КК України для обвинувачення в умисному вбивстві необхідно встановити, що винна особа, вчиняючи протиправні дії, передбачала настання смерті потерпілого, і внаслідок цих дій, бажала чи свідомо припускала настання такого наслідку.
Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» передбачено, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Суд вважає, що про наявність у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілого свідчать зокрема його ставлення до суспільно небезпечного характеру свого діяння та спосіб вбивства де ОСОБА_5 заздалегідь заготовленим саморобним ножем, довжиною леза близько 15-20 см., наніс удар в ділянку життєво важливих органів потерпілого, усвідомлюючи, що такий удар може спричинити смерть потерпілого, при цьому через деякий час після того як був нанесений перший удар ножем, наніс другий удар ножем в ділянку життєво важливих органів потерпілого, при цьому в момент нанесення другого удару потерпілий перебував в положенні лежачи з отриманим раніше пораненням.
Пом`якшуючими обставинами в силу вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючі обставинами в силу вимог ст. 67 КК України, - вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і враховує, що життя людини, відповідно до ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, ст. 27 Конституції України наголошує, що кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити людину життя.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 колегія суддів враховує, характер та тяжкість вчиненого ним злочину який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, обстановку вчинення злочину, встановлені судом обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання винного, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку лікаря нарколога чи психіатра не перебував і не перебуває, раніше судимий за вчинення злочину пов`язаного з позбавленням життя особи, відбувши покарання на шлях виправлення не став та через незначний проміжок часу знову вчинив злочин пов`язаний з позбавленням життя особи, ставлення винного до скоєного злочину а також те, що головною метою покарання в силу вимог ст. 50 КК України є виховання та соціальна реабілітація винного, тому суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
Розглядаючи цивільні позови потерпілої ОСОБА_7 суд виходить із наступного.
Відповідно до ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального Кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
У відповідності до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи,відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1167 ч. 1 ЦК України визначено, що моральна шкода завдана фізичній особі відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини.
Як встановлено під час судового розгляду потерпіла понесла витрати на поховання свого брати в розмірі 9664,00 гривні, що підтверджується товарним чеком від 30.01.2018 року №30/01. За вказаних обставин суд вважає, що цивільний позов в цій частині слід задоволити.
Цивільний позов щодо стягнення з обвинуваченого на користь ОСОБА_7 моральної шкоди, суд вважає також підлягає задоволенню, зважаючи на те, що ОСОБА_7 зазнала тяжких переживань та моральних страждань в зв`язку з втратою рідного брата, крім цього в неї порушився сон та остання відчуває значну емоційну напругу. При визначенні розміру стягнення моральної шкоди, яка підлягає з обвинуваченого, суд враховує і те, що обвинувачений в повній мірі визнав пред`явлений до нього позов.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підсудного, слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
З обвинуваченої ОСОБА_5 підлягає до стягнення в дохід держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз на досудовому слідстві у розмірі 2288, 00 грн. (а. с. 105)
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його фактичного затримання 26.01.2018 року.
- металевий ключ від замка сріблястого кольору з надписом «JMA», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , - вважати повернутим законному володільцю;
- футляр з під окулярів та мобільний телефон марки «Нокіа» - повернути потерпілій ОСОБА_7 ;
- сліди папілярних ліній які перенесені на відрізки липкої стрічки та на аркуш паперу білого кольору; аркуш паперу білого кольору з речовиною бурого кольору; змиви РБК які перенесені на марлевий тампон та змив речовини бурого кольору; пляшка з під горілки «Первак» з рідиною прозорого кольору ємкістю 1 л.; паперовий конверт з мікрооб`єктами з долонних поверхонь рук потерпілого; паперовий конверт з нігтьовими зрізами з піднігтьовим вмістом з обох рук потерпілого ОСОБА_10 ; паперовий конверт зі зразками крові та слини потерпілого ОСОБА_10 ; паперовий конверт з відтисками пальців рук та долонь трупа потерпілого; паперовий конверт з дактилокартою відтисків пальців рук та долонь підозрюваного ОСОБА_5 , - знищити.
- дублянку штучну чорного кольору, чоловічі джинсові брюки чорного кольру, чоловічі кросівки чорного кольору, - повернути ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 2288,00 грн. (дві тисячі двісті вісімдесят вісім гривень).
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити засудженим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження які не були присутні в судовому засіданні копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3