Справа № 405/2377/18
УХВАЛА

(вступна та резолютивна частини)

04.05.2018 року cлідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому скаргу адвоката ОСОБА_3 на рішення слідчого,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда зі скаргою на рішення слідчого, відповідно до якої просив скасувати постанову слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 21.03.2018 року про закриття кримінального провадження 0000167 від 20.11.2013 року, як незаконну.

У судовому засіданні адвокат надав пояснення, згідно з якими скаргу підтримав та просив задовольнити.

Слідчий проти скарги адвоката заперечував, в задоволенні скарги просив відмовити.

Заслухавши адвоката та слідчого, вивчивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що 09.10.2017 року, до ЄРДР, за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України були внесені відповідні відомості, розпочато кримінальне провадження № 0000167.

За наслідками проведеного досудового розслідування в указаному кримінальному провадженні, 21.03.2018 року слідчим ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження, у висновку якої слідчий вказав, що в діях водія ОСОБА_5 порушень Правил дорожнього руху не вбачається, натомість зазначив, що в причинному зв`язку з фактом наїзду автомобіля Mazda 626, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , на пішохода ОСОБА_6 , знаходяться саме невідповідні вимогам пп 4.1, 4.4, 4.14 (а,б) Правил дорожнього руху України дії пішохода ОСОБА_6 .

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого. Але слідчим суддею відзначається, що згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. За змістом ч. 1 ст. 92 КПК України доказування обставин, передбачених ч. 1 ст. 91 КПК України покладається на слідчого.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні також може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Отже, з`ясувавши фактичні обставини, на які посилався у своїй скарзі адвокат ОСОБА_3 , заслухавши пояснення адвоката та слідчого, вивчивши наявні матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що досудове розслідування в указаному вище кримінальному провадженні проведено однобічно та неповно, що не відповідає визначеним ст.2 КПК України завданням кримінального провадження.

Так, 11.01.2018 року, за наслідками розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого ОСОБА_4 про закриття даного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчим суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда винесено ухвалу, відповідно до якої постанову слідчого було скасовано та в ухвалі слідчим суддею зазначено, що при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження слідчий не надав оцінки протоколу огляду місця події від 08.10.2017 року, а також не надав оцінки показанням свідка ОСОБА_7 , а тому постанова про закриття кримінального провадження містить суперечності, винесена передчасно на підставі неповно проведеного досудового розслідування , без всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх даних. Крім того, слідчим суддею відзначено, що слідчим не встановлено причини виявлення трупа на лівій стороні проїжджої частини, а також, причини з яких водій не зупинився після вчинення ДТП, а перемістив транспортний засіб в інше місце.

Разом з тим, вивчивши постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчим суддею вбачається формальний підхід слідчого до проведення досудового розслідування, тобто постанова про закриття кримінального провадження від 21.03.2018 року фактично є скопійованим екземпляром постанови про закриття кримінального провадження від 29.11.2017 року та не містить в собі обґрунтувань стосовно питань неповноти досудового розслідування, а саме щодо причини виявлення трупа на лівій стороні проїжджої частини та причин, з яких водій не зупинився після вчинення ДТП, а перемістив транспортний засіб в інше місце. Отже, як і раніше, залишається відсутнім логічний зв`язок між фактичними обставинами кримінального правопорушення та висновком слідчого щодо підстав для закриття кримінального провадження, що вказує не системність поверхового проведення досудового розслідування і, як наслідок винесення необґрунтованої та незаконної постанови про закриття кримінального провадження, що тягне за собою її скасування.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу (ч. 1 ст. 307 КПК України).

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути зокрема про скасування рішення слідчого чи прокурора (п.1 ч. 2 ст. 307 КПК України).

За вказаних вище обставин. скарга адвоката ОСОБА_3 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.3, 24, 303 - 307, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 на рішення слідчого задовольнити.

Скасувати постанову слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 21.03.2018 року про закриття кримінального провадження 0000167 від 20.11.2013 року.

Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_8