Справа №560/151/18
Провадження №1-кп/560/79/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2018 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000781 від 26 грудня 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Залішани Дубровицького району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спецільною освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
В С ТА Н О В И В:
26 грудня 2017 року біля 20 години, ОСОБА_4 , знаходячись в будинку за місцем проживання, що в АДРЕСА_1 , під час сварки з дружиною ОСОБА_6 , що виникла на побутовому ґрунті, шляхом завдання удару кулаком лівої руки по обличчю, умисно спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді садна слизової оболонки нижньої губи, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 340 від 28 грудня 2017 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України не визнав та пояснив, що 26 грудня 2017 року, коли він знаходився у своєму будинку в с.Сварицевичі Дубровицького району Рівненської області, до будинку прийшли його дочка, син та дружина ОСОБА_6 , між якими з ним виник конфлікт. В ході конфлікту дружина на нього накинулась та подряпала його, але її він не бив і хто її побив йому не відомо. При обранні міри покарання, просив застосувати покарання у виді штрафу.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вже протягом тривалого часу між нею та її чоловіком напружені стосунки. 26 грудня 2017 року, коли їхній син ОСОБА_7 лежав на дивані та дивився телевізор, то ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння два рази вдарив його ногою. Після цього син зателефонував ОСОБА_8 та розповів їй про те, що трапилось. Коли ОСОБА_6 близько 20-ї години вечора прийшла з дочкою ОСОБА_8 додому та зайшла до ОСОБА_4 , то останній схопив правою рукою за груди ОСОБА_6 і лівою рукою наніс один удар в ділянку щелепи. Після цього дочка схопила ОСОБА_4 за вуха та кричала, щоб відпустив матір. З приводу міри покарання, погоджується з думкою прокурора.

Перевіривши зібрані по кримінальному провадженні докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що винність ОСОБА_4 в умисному нанесенні ОСОБА_6 легкого тілесного ушкодження підтверджується перевіреними і дослідженими судом доказами, зокрема показаннями наступних свідків:

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що в 26 грудня 2017 року пішла з матір`ю в магазин, а в будинку в той час залишився її брат. Згодом, до неї зателефонував її брат ОСОБА_7 та повідомив, що хоче викликати поліцію на батька. Коли вони з матір`ю повернулися додому, то брат повідомив, що він вже викликав поліцію. Згодом в будинок зайшов ОСОБА_4 , який був у стані алкогольного сп`яніння та схопивши матір за груди, один раз вдарив її по зубах. Далі ОСОБА_8 почала говорити ОСОБА_4 , щоб він відпустив матір. Після цього ОСОБА_4 розірвав на собі футболку, повідомивши, що скаже поліцейським, що це його було побито.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що того вечора 26 грудня 2017 року, він знаходився в будинку за місцем проживання, куди зайшов його батько ОСОБА_4 та почав кричати, що він в будинку господар і вдарив його по нозі. Після цього ОСОБА_7 зателефонував сестрі, що батько до нього чіпляється та викликав поліцію. Коли до будинку повернулась матір із сестрою, то між ними та батьком виникла суперечка, в ході якої останній наніс матері тілесне ушкодження, куди саме він не бачив, але на обличчі останньої була кров.

Показання свідків, допитаних в судовому засіданні не викликають сумнівів в їхній об`єктивності, оскільки узгоджуються з іншими письмовими доказами вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

-даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи № 340 + медичні документи від 28 грудня 2017 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна слизової оболонки нижньої губи. Вказане ушкодження виникло внаслідок одномоментної травматичної дії тупим предметом із обмеженою контактуючою поверхнею (а.п.14-15).

-даними, що містяться у протоколі слідчого експерименту від 26 січня 2018 року з фото-таблицями до нього (а.м.к.п.34-36), в ході якого потерпіла послідовно та у подробицях розповіла, яким чином обвинувачений наніс їй удар та в яку ділянку обличчя. Показання надані нею в ході вказаної слідчої дії тотожні показам, наданими суду в судовому засіданні, є послідовними та не суперечать іншим дослідженим судом доказам.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, які у суду не викликають будь-яких сумнівів щодо їх достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена, а його умисні дії, які виразились в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Тому при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 КК України вчинене ОСОБА_4 , відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є злочином невеликої тяжкості.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він раніше не судимий, на Д обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, що пом`якшують покарання, перебачених ст. 66, та обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 перебачених ст. 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_4 його вина у скоєному кримінальному правопорушенні знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні, так як встановлені обставини справи підтверджуються показаннями свідків, які узгоджуються із іншими доказами, зібраними по справі.

Тому, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно. Суд приймає до уваги також конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та відношення обвинуваченого до вчиненого, який своєї вини у вчиненому не визнав, а надані ним показання суперечать іншим доказам по кримінальному провадженні, що визнані судом достовірними, крім того, суд розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення покарання для обвинуваченого, а тому з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а інші менш суворі покарання, на думку суду, не є достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувались.

Цивільний позов не заявлений.

Витрати на залучення експертів під час досудового розслідування відсутні.

Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя:підпис.
З оригіналом згідно.
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1