Справа № 442/2544/15-к
Провадження № 1-кп/442/6/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі клопотання про застосування до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження с. Грушів, Дрогобицького району, Львівської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 примусових заходів медичного характеру за ознаками суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України по матеріалах досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002559 від 04.11.2014,-

в с т а н о в и в :
Прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури заявлено клопотання про застосування відносно ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки згідно висновку судово-психіатричного експерта №103 від 28.02.2018, проведеної КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_9 страждає хронічним психічним захворюванням у формі розумової відсталості в ступені вираженої дебільності та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом у даний час суспільної небезпеки не становить. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Зважаючи на положення ст. 512 КПК України, судовий розгляд проведено з додержанням вимог КПК України, при цьому, у відсутність ОСОБА_9 з огляду на стан здоров`я останнього, процесуальні права якого здійснено через законного представника його матір ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 .

Судом визнано доведеним, що в ніч з 25.11.2014 на 26.11.2014 ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом із ОСОБА_10 в будинку односельчанина ОСОБА_11 , АДРЕСА_2 , під час розпивання спиртних напоїв, внаслідок словесного конфлікту, що виник на грунті особистих неприязних стосунків, зі злості, умисно наніс ОСОБА_10 декілька ударів рукою та ногою в ділянку обличчя та інші ділянки тіла, заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу мозку, синців в ділянці грудини, на обличчі, на кінчику носа справа, в ділянці обох плечей, лівого плечового суглобу, садна в ділянці правої надбрівної дуги, хвостовика лівої брови, на спинці носа, в ділянці правої вилиці, обох вушкових раковин, на передній облямівці верхньої губи справа, які згідно висновку судово-медичного експерта №339 від 01.12.2014, в сукупності, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Дії ОСОБА_9 містять ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_8 показала суду, що ОСОБА_9 є її рідним сином. На даний час її син час від часу проходить лікування у психіатричній лікарні, а також перебуває під спостереженням лікаря-психіатра із-за наявності у нього психічних розладів. Щодо вирішення клопотання покладається на думку суду. Вважає, що її син не міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти застосування до ОСОБА_9 заходів медичного характеру, оскільки його підопічний страждає психічними розладами.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що він є рідним братом загиблого. В жовтні 2015 року він зустрів знайомого із села, який повідомив йому, що його брата побили. На другий день він приїхав у лікарню, але його не пустили, так як брат знаходився у реанімації, а на наступний день брат помер. Зі слів односельчан йому відомо, що брат пішов до якогось одноногого колеги і щось йому допомагав. Потім до них прийшов якийсь молодий чоловік і побив брата. Просить клопотання про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру задоволити.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що вона є рідною сестрою загиблого. Їй подзвонив рідний брат ОСОБА_13 і повідомив, що їхнього брата побили і він знаходиться на даний час в лікарні у реанімації. До неї підходила мати ОСОБА_9 та просила, щоб вона нікуди не йшла і нічого не робила, так як буде оплачувати лікування її брата. Також розповіла їй , що зі слів людей їй відомо, що її син та її брат побилися підчас розпивання в будинку ОСОБА_11 спиртних напоїв. Коли у лікарні вона потрапила до свого брата, той повідомив, що нічого не треба робити, так як він написав, що впав із дерева. На другий день брат помер.

Свідок ОСОБА_14 , який є сільським головою с. Грушів в судовому засіданні показав, що померлий ОСОБА_10 проходив у сільській раді громадські роботи за рішенням суду по не сплаті аліментів. В п`ятницю, 24.10.2014 бачив ОСОБА_10 , той перебував у тверезому стані, тілесних ушкоджень на його тілі не було, ні на що не жалівся. В понеділок ОСОБА_10 в сільську раду не прийшов, про що він повідомив кримінально-виконавчу інспекцію Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_9 її односельчанин, характеризує його з хорошої сторони, інколи допомагав їй по господарству. 24.10.2014 та 25.10.2014 допомагав їй по-господарству, за що вона пригощала його спиртним, давала сигарети та по 10 грн. Тілесних ушкоджень на його тілі вона не бачила.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що після проведених виборів, у вечірній час 28.10.2014 прийшов до ОСОБА_10 в гості. Останній сидів вдома побитий, лице подряпане. Спитав його чи викликати йому швидку допомогу, але він відмовився. Сказав, що його побили у ОСОБА_17 у будинку, але хто не сказав. На другий день люди в селі говорили, що ОСОБА_10 впав із дерева, коли різав гілля.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що у вечірній час 25.10.2014 до нього в гості прийшов ОСОБА_10 , який перебував у в стані алкогольного сп`яніння та приніс 0,25 мл. горілки. Під час розпивання спиртного ОСОБА_10 жалівся на болі в грудях і йому тяжко кашляти, на його лиці були подряпини. Пізніше прийшов ОСОБА_9 , котрий також приніс 0,25 мл. горілки, яку вони в трьох розпили. Згодом ОСОБА_10 обмочився за що ОСОБА_9 вдарив його долонею руки в обличчя. Від удару і ОСОБА_10 впав на підлогу. Під час сварки ОСОБА_9 один раз вдарив його ногою в обличчя із сидячого положення. Зазначив, що на даний час дає правдиві покази.

Судово-медичний експерт ОСОБА_18 в судовому засіданні повідомив, що свій висновок підтримує в повному обсязі. Пояснив, що локалізація та характер перелому грудини і ребер з обох сторін, виявлених на трупі ОСОБА_10 вказує на те, що ці ушкодження утворились внаслідок прикладання значної травмуючої сили на передню поверхню грудної клітки в ділянку грудини з одночасним стисканням грудної клітки в передньо-задньому напрямку. Вказані тілесні ушкодження могли утворитись внаслідок падіння на виступаючі предмети або коли потерпілий лежав на землі і на його грудну клітку з переду хтось зверху стрибав. Окрім вказаних ушкоджень на тілі трупа ОСОБА_10 були виявлені і інші тілесні ушкодження, в тому числі і у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України підтверджується наступними доказами, а саме:

- висновком судово-медичного експерта №339 від 01.12.2014 про те, що тілесні ушкодження, які виявлені на потерпілому ОСОБА_10 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.(т.2 а.с. 22-25);

- протоколом огляду місця події та фототаблиці до нього від 12.11.2014 року, про проведений огляд приміщення будинку ОСОБА_17 , в якому відбувся конфлікт між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 (т.2 а.с. 72-85);

-з протоколом слідчого експерименту з відеофіксацією, під час якого свідок ОСОБА_17 відтворив обставини, за яких відбувався конфлікт між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,та яким чином ОСОБА_9 наносив удари потерпілому. (т.2 а.с. 86-95);

- висновком судово-психіатричного експерта №103 від 28.02.2018, проведеної КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», яким встановлено, що ОСОБА_9 страждає хронічним психічним захворюванням у формі розумової відсталості в ступені вираженої дебільності та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом у даний час суспільної небезпеки не становить. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Суд, безпосередньо, всебічно, дослідивши обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про те, що їх можна покласти в основу доведення факту вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечного діяння, що виразились у заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я про яке зазначено в клопотанні щодо застосування примусових заходів медичного характеру та вважає вірно їх кваліфіковано за ч.2 ст. 125 КК України.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ч.2 ст.94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що суспільно-небезпечне діяння, мало місце і вчинене ОСОБА_9 в стані неосудності, який за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення останнім суспільно-небезпечних діянь, а тому слід застосувати до останнього примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у справі - відсутні.

Керуючись ст. ст.369,370,371,372, 512, 513, 516 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Клопотання задоволити.

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру, у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1