Ухвала
Іменем України
17 вересня 2018 р.

м. Київ
справа № 221/1215/17

провадження № 51-8597 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 08 серпня 2018 року,
встановив:
Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 березня 2018 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1055 грн 52 коп. витрат на проведення експертизи.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 08 серпня 2018 року вирок місцевого суду відносно ОСОБА_4 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винними і засуджено за те, що він, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, за обставин, викладених у вироку, приблизно о 14.15 год. 01 грудня 2016 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у приміщенні КПП ВОП військової частини НОМЕР_1 , розташованого на околиці АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків з військовослужбовцем цієї ж військової частини ОСОБА_5 умисно здійснив постріли автоматичними чергами в останнього з автомату АКС74У № НОМЕР_2 . Від отриманих поранень ОСОБА_5 помер на місці.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 посилається на безпідставність його засудження за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки вважає, що він діяв виключно в межах необхідної оборони. Крім того, зазначає про те, що у даному кримінальному провадженні не проводилась військова експертиза, за відсутності якої, на його думку, не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності жодний військовослужбовець.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого.
Згідно з положеннями ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу; переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 438 КПК Українинеповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються детально наведеними у вироку доказами, які суд усебічно, повно та об`єктивно дослідив, правильно оцінив.
Зокрема, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується показаннями самого засудженого, який у судовому засіданні не заперечував проти того, що перед вчиненням злочину він разом із ОСОБА_5 вживав алкогольні напої, останній поводив себе агресивно і спровокував конфлікт, в результаті якого ОСОБА_4 здійснив у нього постріли короткими чергами із автомату; наданими у судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_6 , який був присутнім на місці події під час здійснення ОСОБА_4 пострілів, та ОСОБА_7 .

Ці показання повністю узгоджуються між собою, є послідовними й підтверджуються матеріалами кримінального провадження, що були досліджені судом першої інстанції. Зокрема, даними протоколів оглядів місця події та трупу; слідчих експериментів як за участі свідка ОСОБА_6 у присутності понятих, такі і за участі ОСОБА_4 у присутності захисника та понятих, під час яких, зокрема, було показано як саме та за яких обставин ОСОБА_4 здійснював постріли в ОСОБА_5 ; даними висновку судово-медичної експертизи, відповідно до якої, зокрема, частина пострілів була здійснена в передню частину тіла ОСОБА_5 , а частина в задню, тощо.
Крім того, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у ОСОБА_4 стану необхідної оборони або перевищення її меж, оскільки встановлені фактичні обставини справи свідчать, що дії ОСОБА_5 за своїми об`єктивними ознаками не створювали реальну та безпосередню загрозу засудженому.
Таких обґрунтованих висновків суд дійшов правильно оцінивши, зокрема, показання свідків щодо наявності в бік засудженого лише словесних погроз з боку потерпілого, якого характеризують як особу, схильну до вживання алкоголю та висловлювання всім погроз, яких жодного разу не реалізував, показання свідка ОСОБА_6 , який був присутнім під час вчинення злочину, однак не підтвердив того, що ОСОБА_5 , озброївшись ножем, скоїв напад на ОСОБА_4 .
Враховуючи викладене, колегія суддів касаційного суду вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, повністю доведена і його дії кваліфіковані правильно.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліках в медичних закладах не перебуває, позитивно характеризується, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у наближеному до мінімального розмірі, передбаченому санкцією частини статті, за якою його визнано винним.

Таке покарання, на думку колегії суддів касаційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.
Апеляційний суд переглянув це кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого та його захисника адвоката ОСОБА_8 , постановив мотивовану ухвалу, якою залишив ці скарги без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни. При цьому доводи, викладені в апеляційних скаргах засудженого та його захисника, зокрема ті, на які ОСОБА_4 посилається в касаційній скарзі, були предметом розгляду суду апеляційної інстанції та мотивовано спростовані.
Зокрема суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у даному кримінальному провадженні необхідності проведення військової експертизи, пославшись на те, що одним із основних завдань такої експертизи є встановлення обставин застосування та дій військових формувань, а також встановлення обставин, які призвели до тяжких наслідків, загибелі людей (військовослужбовців, співробітників Служби Безпеки України, Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших представників міністерств і відомств, цивільного населення), тобто щодо кримінальних правопорушень проти встановленого порядку несення військової служби (військових злочинів), тоді як ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та в повній мірі відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування ухвали апеляційного суду, у провадженні не встановлено.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

засудженого ОСОБА_4 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 08 серпня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3