Справа № 459/2546/18
Провадження № 1-кс/459/1189/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року слідчий суддя Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області, Червоноградської місцевої прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

17.08.2018 року скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати бездіяльність Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області, Червоноградської місцевої прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зобов`зати внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 24.05.2018 року. На обґрунтування скарги послався на те, що 24.05.2018 року він подав клопотання про те, що на нього та його сім`ю чинить тиск міський голова Червонограда та працівники поліції. Листом від 01.06.2018 року Червоноградська місцева прокуратура доручила Червоноградському ВП ГУ НП у Львівській області перевірити доводи заявника та повідомити його про результати. Відповіді про те, чи внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 24.05.2018 року, йому не надходило.

Заявник у судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просить таку задовольнити.

Представник Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, у зв`язку із службовим відрядженням.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали справи, вважаю, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Установлено, що ОСОБА_3 24.05.2018 року звернувся до Лвівської обласної прокуратури із клопотанням, у якому зазначив, що на нього та його сім`ю чинять тиск міський голова Червонограда та працівники Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області. Зазначене клопотання скеровано до Червононградської місцевої прокуратури для організації розгляду звернення.

Згідно копії відповіді Червоноградської місцевої прокуратури від 01.06.2018 року №04/1-09р18, звернення ОСОБА_3 від 24.05.2018 року щодо можливих неправомірних дій міського голови Червонограда та працівників Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області скеровано Управлінню внутрішньої безпеки ГУ НП у Львівській області та ГУ НП у Львівській області для організації розгляду в межах компетенції та уточнення доводів заявника.

Оскільки відсутні дані щодо внесення відомостей до ЄРДР, звернувся до слідчого судді з даною скаргою.

Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

В контексті ч.4 ст.214 КПК України, дії заступника керівника Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 відповідали вимогам закону, оскільки звернення ОСОБА_3 були скеровані для розгляду та уточнення доводів заявника Управлінню внутрішньої безпеки ГУ НП у Львівській області та ГУ НП у Львівській області.

Відповідно до ст.2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 214 КПК України передбачає, що після подання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення відповідною посадовою особою (слідчим чи прокурором) обставин, що можуть свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення, слідчий чи прокурор зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.

Порядок ведення ЄРДР врегульований, зокрема, Положенням про його ведення, затвердженим наказом Генерального Прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року «Про єдиний реєстр досудових розслідувань», згідно пп. 4 п. 2.1 якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Ця вимога передбачена і п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України щодо внесення необхідних даних до ЄРДР.

Аналізуючи наведені норми, суддя приходить до висновку про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, при розгляді скарги встановлено, що в клопотанні ОСОБА_3 від 24.05.2018 року лише констатовано скаржником чинення на нього та його сім`ю тиску міським головою Червонограда та працівниками Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області, проте це клопотання не містять жодних обставин діянь, які скаржник вважає злочинними, в тому числі обставини, які можуть свідчити про вчинення злочину, що дає підстави для висновку, що вказане клопотання не є повідомленнями про вчинені кримінальні правопорушення в розумінні ст.214 КПК України.

Слід також зазначити, що відповідно до п.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Положеннями ст.214 КПК України передбачено загальну процедуру внесення відомостей про злочин до ЄРДР.

Проте при вирішенні такого питання необхідно також застосовувати положення ч.1 ст.9 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В силу ч.4 ст.9 КПК у разі, якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 р., судовий розгляд має здійснюватися незалежним судом.

Відтак, з наведеного вище вбачається, що при вирішенні скарг на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей в ЄРДР, таке не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення в ЄРДР відповідних відомостей, а слідчий суддя згідно вимог ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись нормами матеріального та процесуального законодавства, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника обставин діянь що могли б свідчити про вчинення кримінальних правопорушень та у зв`язку із не встановленням грубого порушення матеріальних та процесуальних норм права, скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1