Справа № 305/1379/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.05.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 та
законного представника ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/346/18, за апеляційними скаргами, які подали перший заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_9 та прокурор Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , на вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 08 лютого 2018 року.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, із середньою освітою, не одружений, не працюючий, не судимий,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК Україна у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин, а за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченому ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання.
Цивільних позовів у кримінальному провадженні не заявлено.
Розміри витрат на залучення експерта - відсутні.
Речові докази: гаманець чорного кольору, посвідчення про право на керування транспортним засобом на ім`я ОСОБА_11 , 3 банківські картки, дисконтна картка та візитка «TENTE», - ухвалено повернути власниці ОСОБА_11 .
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
29 квітня 2017 року приблизно о 21 год. 50 хв., неповнолітній ОСОБА_6 , знаходячись у службовому приміщенні ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по вулиці Центральній, 163, в с. Кваси Рахівського району Закарпатської області, де працював, побачивши через відчинені двері дерев`яного шкафчика, спеціально призначеного для зберігання особистих речей працівниці ОСОБА_11 , гаманець чорного кольору марки «AVON», вартість якого 82,50 грн., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, таємно його викрав з грошима, які у ньому знаходились у сумі 900 гривень та металеві сережки (біжутерія) вартістю 50 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1032 грн. 50 коп..
29 червня 2017 року приблизно о 24-ій годині, неповнолітній ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , де працював, побачивши на поличці за стійкою бару гаманець, власником якого є ОСОБА_12 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, таємно викрав із гаманця гроші в сумі 300 гривень, купюрами номіналом 200 грн. та 100 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 300 гривень.
В а п е л я ц і й н и х с к а р г а х :
- перший заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_6 та кваліфікацію його дій за ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України, а також призначене за ч. 1 ст. 185 КК України покарання, вказує на те, що вирок у частині призначеного за ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_6 покарання є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що, призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_6 скоїв злочин, будучи неповнолітнім, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КК України йому не може бути призначено дане покарання. Просить вирок у частині призначеного ОСОБА_6 покарання змінити; вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді арешту на строк 45 діб, на підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання у виді арешту на строк 45 діб, на підставі п. "а" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання, а у решті вирок залишити без зміни. У ході апеляційного розгляду просить дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого;
- прокурор Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, а також призначене за ч. 1 ст. 185 КК України покарання, вказує на те, що вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що, призначаючи ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді обмеження волі, суд не врахував, що на час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 був неповнолітнім, що відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України свідчить про те, що ОСОБА_6 не могло бути призначено покарання у виді обмеження волі. Крім того, вказує на те, що факт вчинення ОСОБА_6 двох крадіжок виключно з корисливих мотивів, з наміром збагатитися шляхом привласнення грошових коштів від потерпілих колег по роботі, з чітким усвідомленням протиправності вчинених ним суспільно-небезпечних діянь та їх караності, а також відсутність будь-яких інших соціально-побутових чинників, які могли б вплинути чи спонукати його до вчинення злочинів, свідчать про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому, посилається на те, що викладені в мотивувальній частині вироку пом`якшуючі покарання обставини проживання обвинуваченого у важких матеріально-побутових умовах є необґрунтованими, оскільки такі під час дослідження судом даних, що характеризують особу ОСОБА_6 не встановлені. Просить вирок у частині призначеного ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання змінити, призначивши за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі п. "а" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання, а в решті вирок залишити без зміни. У ході апеляційного розгляду просить викликати та допити обвинуваченого ОСОБА_6 та його законного представника, а також дослідити характеристику ОСОБА_6 за місцем проживання, акт обстеження матеріально-побутових умов, довідку про склад сім`ї, досудову доповідь.
У запереченні на апеляційну скаргу, обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що апеляційні скарги є безпідставними, оскільки призначене йому покарання не порушує його прав, і при цьому, він підпадає під дію п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення від призначеного покарання. При цьому, зазначає, що на день ухвалення вироку, він був повнолітнім. Просить вирок залишити без зміни, а апеляційні скарги без задоволення.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану першим заступником прокурора Закарпатської області апеляційну скаргу й заперечував щодо задоволення поданої прокурором Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури; обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_8 , які погодилися з думкою прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що вирок у частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 185 КК України підлягає до зміни з таких підстав.
Кримінальне провадження розглядається у відсутності потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційних скарг за відсутності потерпілих враховується те, що про дату, час та місце розгляду кримінального провадження потерпілі повідомлені належним чином; дані про поважність причин їх неявки чи заяви про відкладення розгляду кримінального провадження до апеляційного суду не надходили.
Враховуючи те, що висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна та таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, а також призначене обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання, учасниками процесу не оспорюються, у зв`язку з чим, апеляційним судом з урахуванням положень ст. 404 КПК України не перевіряються й визнаються такими, що ґрунтуються на наведених у вироку доказах, а дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.
Доводи апеляційних скарг про неправильне застосування судом першої інстанції кримінального закону при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання, колегія суддів вважає слушними й такими, що знайшли своє підтвердження в ході розгляду апеляційних скарг, з огляду на таке.
Як убачається з вироку за вчинення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання у виді обмеження волі на строк один рік і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання у виді обмеження волі на строк один рік.
Однак, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України та, відповідно, визначаючи на підставі ч. 1 ст. 70 КК України такий вид покарання як обмеження волі, суд першої інстанції, не врахував те, що ОСОБА_6 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, будучи неповнолітнім (кримінальні правопорушення вчинено 29.04.2017 та 29.06.2017, а ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 ), а також вимоги ч. 3 ст. 61 та ч. 1 ст. 98 КК України, згідно з якими, до осіб, які вчинили злочин у неповнолітньому віці покарання у виді обмеження волі не застосовується.
Наведене свідчить про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 не може бути призначене покарання у виді обмеження волі.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, апеляційний суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема, те, що відповідно до ст. 12 КК України вчинений ним злочини відноситься до злочинів середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, відшкодування завданої шкоди та відсутність у потерпілих щодо нього будь-яких претензій, вчинення злочину у неповнолітньому віці; відсутність обставин, що обтяжують покарання, - і вважає, що саме покарання у виді арешту, про призначення якого ставиться питання в апеляційній скарзі першого заступника прокурора Закарпатської області, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідатиме суспільній небезпечності вчиненого злочину та особі обвинуваченого.
З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури про те, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 , а також попередження вчинення ним нових злочинів, необхідним і достатнім буде покарання у виді позбавлення волі, - колегія суддів відхиляє. Відхиляючи вказані доводи колегія суддів вважає, що посилання прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури на факт вчинення ОСОБА_6 двох крадіжок виключно з корисливих мотивів, з наміром збагатитися шляхом привласнення грошових коштів від потерпілих колег по роботі, з чітким усвідомленням протиправності вчинених суспільно-небезпечних діянь та їх караності, а також відсутність будь-яких інших соціально-побутових чинників, які могли б вплинути чи спонукати його до вчинення злочинів, і що викладені в мотивувальній частині вироку пом`якшуючі покарання обставини проживання обвинуваченого у важких матеріально-побутових умовах є необґрунтованими, оскільки такі під час дослідження судом даних, що характеризують особу ОСОБА_6 не встановлені, - не свідчать про те, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 , як особи, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у неповнолітньому віці, а також позитивно характеризується за місцем проживання, з урахуванням встановлених в ході апеляційного розгляду обставин, що пом`якшують покарання, та відсутністю обставин, що його обтяжують, необхідним є призначення покарання у виді позбавлення волі.
При оцінці доводів апеляційної скарги, яку подала прокурор Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України призначено м`яке покарання і призначення найбільш суворого за видом покарання, яке передбачено санкцією цієї норми права, та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує як вимоги ст. 65 КК України, так і роз`яснення, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» і вважає, що вказаним прокурором в апеляційній скарзі не наведено будь-яких мотивів із приводу необхідності призначення обвинуваченому, який є неповнолітнім, покарання у виді позбавлення волі - найбільш суворого за видом покарання, що прокурор, який приймав участь у розгляді кримінального провадження, посилався на дані про особу ОСОБА_6 та обставини справи, які дають підстави для призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а саме покарання у виді арешту.
За таких обставин, вирок на підставі п. 4 ч. 1 ст. 408, ч. 1 ст. 409 та ч. 1 ст. 413 КК України підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченого ОСОБА_6 покарання шляхом призначення йому за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді арешту на строк 45 діб та, відповідно, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, визначення остаточного покарання у виді арешту на строк 45 діб.
При цьому, враховуючи те, що передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України кримінальні правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, а також те, що на момент вчинення злочинів ОСОБА_6 був неповнолітнім, колегія суддів вважає за необхідне звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», із чим погоджуються й учасники апеляційного розгляду, у тому числі й обвинувачений ОСОБА_6 та його законний представник.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б слугували безумовною підставою для скасування вироку, у тому числі й із призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Тому, апеляційна скарга першого заступника прокурора Закарпатської області підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав перший заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_9 , задовольнити, а апеляційну скаргу, яку подала прокурор Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , залишити без задоволення.
Вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 08 лютого 2018 року щодо обвинуваченого за ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України ОСОБА_6
За ч. 2 ст. 185 КК України пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання до покарання у виді арешту на строк 45 діб.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, покарання призначеного за вироком Рахівського районного суду за ч. 1 ст. 185 КК України покаранням призначеним за ч. 2 ст. 185 КК України, обвинуваченому ОСОБА_6 визначити остаточне покарання у виді арешту на строк 45 діб.
На підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 звільнити від призначеного покарання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.
Судді: