Справа № 348/2623/17
Провадження № 11-кп/779/308/2018
Категорія ст.286 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

представника потерпілої ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_11 на вирок Надвірнянського районного суду від 22 червня 2018 року щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, одруженого, з повною загальною середньою освітою, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працюючого по тимчасових заробітках, громадянина України, не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України

в с т а н о в и в :

Зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України та призначено покарання - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 5100 грн. (п`ять тисяч сто гривень) штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено частково та постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 - 20000 грн. заподіяної моральної шкоди.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 в користь держави: 988грн.70 коп. за проведення експертизи.

Вирішено питання про речові докази.

Зміст апеляційної скарги.

Потерпіла ОСОБА_11 не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_9 , вважає вирок суду незаконним в частині призначення покарання обвинуваченому, яке не є достатнім для його виправлення. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому не врахував, що вона не може зігнути рукою, через що в побуті їй потрібна стороння допомога, щоб вона могла належно доглядати за собою, а на це необхідні значні кошти.

Окрім того, судом було застосовано до обвинуваченого найлегше покарання передбачене санкцією статті без позбавлення права керування транспортними засобами.

Потерпіла не погоджується із сумою призначеної на відшкодування моральної шкоди в сумі 20 тис. грн. та вважає її мізерною, так як вона залишилась калікою у похилому віці, їй потрібні кошти на повторну операцію.

Таким чином, судом при призначенні покарання ОСОБА_9 не було взято до уваги її думку, матеріальний стан обвинуваченого та призначено надто м`яке покарання.

Просить скасувати вирок суду та призначити обвинуваченому значно суворіше покарання та повністю задовольнити її цивільний позов.

Обвинувачений подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначає, що доводи наведені в апеляційній скарзі потерпілої не заслуговують уваги. Потерпіла отримала тілесні ушкодження внаслідок наїзду його транспортного засобу на проїзній частині дороги, після чого він викликав швидку допомогу, поїхав разом із нею в лікарню, де їй наклали гіпс. Після чого викликав таксі, яке відвезло її додому, оплатив всі витрати і передав на лікування 10 000 тис. грн. Потерпіла спочатку заявляла, що немає до нього претензій, а потім пред`явила позов на суму 100 000 грн. моральної шкоди. Жодного медичного висновку про те, що потерпіла стала калікою, її рука не згинається і вона потребує сторонньої допомоги, потерпілою не надано.

Судом враховано його сімейний та матеріальний стан, що в нього на утриманні двоє малолітніх дітей, дружина інвалід ІІІ групи і на даний час він не працює, вперше притягуюсь до кримінальної відповідальності, його позитивну характеристику та відшкодування потерпілій збитків, а тому судом не було призначено додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами та постановлено стягнути 20000 грн. моральної шкоди. Він не оскаржував рішення суду в частині стягнення моральної шкоди, отримає в банку кредит та відшкодує їй моральну шкоду. Автомобіль, на який посилається потерпіла, йому не належить.

А тому, вважає вирок суду законним та справедливим, просить залишити його без змін.

Обставини у кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції.

Судом встановлено, що 30.09.2017 року приблизно о 11 годині 30 хвилин у світлу пору доби, обвинувачений ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «Peugeot Expert», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по узбіччі на вул. Січових Стрільців, що в с. Пнів, Надвірнянського району Івано-Франківської області, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, вчинив наїзд на громадянку ОСОБА_11 , яка стояла на узбіччі.

В результаті порушення обвинуваченим ОСОБА_9 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпіла ОСОБА_11 отримала середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечними для життя у момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я, а також легкі тілесні ушкодження.

Крім того, неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_11 було заподіяно матеріальну шкоду, яку потерпіла в сукупності визначила в сумі 100 000 грн. та моральну шкоду, яку вона оцінює в 100 000 грн.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор виступив проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін.

Обвинувачений заперечив проти задоволення апеляційної скарги і просить вирок суду залишити без змін.

Потерпіла та її представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили про її задоволення в повному обсязі.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Цих вимог закону суд дотримався.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню. Крім того, відповідно до положень статей 66, 67 КК України, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують покарання.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції належним чином взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, те що вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та реєстрації за яким характеризуються позитивно, той факт, що на обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, а також його поведінку до і після вчинення злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , відповідно до ч.2 ст.66 КК України, суд врахував те, що обвинувачений раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується по місцю проживання.

Суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_9 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у вигляді штрафу і таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Окрім того, суд першої інстанції, врахувавши обставини злочину, прийшов до переконання про недоцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки таке позбавить винного отримувати дохід, що негативно вплине як на матеріальний стан його сімї так і можливість відшкодувати збитки потерпілій.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

Зі змісту ч.1 ст.1166 ЦК України вбачається, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим, наявність шкоди характеризується зафіксованими документально втратами майнових, чи немайнових благ, які мають певну економічну цінність та виражаються в грошовому еквіваленті.

В судовому засіданні потерпілою ОСОБА_11 не надано належних доказів, які б підтверджували спричинення їй обвинуваченим ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму- 100 000 грн.

Водночас, як вбачається з долученої обвинуваченим ОСОБА_9 до матеріалів кримінального провадження розписки від 03.10.2017 року, потерпіла ОСОБА_11 отримала від нього грошові кошти в сумі 10000 грн. на, як зазначено в розписці, лікування перелому руки внаслідок ДТП.

Тому дану грошову суму суд врахував як кошти які були спрямовані на відшкодування обвинуваченим ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди.

Інших доказів на відшкодування матеріальної шкоди, як було констатовано вище, потерпілою стороною не надано.

Беручи до уваги наведене, потерпілій ОСОБА_11 в частині вимог цивільного позову щодо відшкодування 100 000 грн. матеріальної шкоди суд першої інстанції обгрунтовано відмовив.

Що стосується доводів потерпілої в апеляційній скарзі про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на її користь 100 000 грн. моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд враховує, що потерпіла (цивільний позивач) у зв`язку із отриманими в результаті ДТП тілесними ушкодженнями перенесла певні душевні страждання, переживання за своє здоров`я, психічне напруження, фізичний біль.

Однак, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, а також враховує майновий стан обвинуваченого ОСОБА_9 , який на даний час не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, його дружина є інвалідом ІІІ групи.

Таким чином, наведене свідчить про неспроможність обвинуваченого ОСОБА_9 відшкодувати заявлену потерпілою суму моральної шкоди в заявленному потерпілою об`ємі.

А тому, суд визнав за можливе зменшити суму моральної шкоди та постановив стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 20000 грн. спричинених злочином моральних відшкодувань.

Призначене покарання, на думку апеляційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі винного.

Апеляційний суд враховує також позицію прокурора, який в апеляційній інстанції погодився з висновком суду. Що стосується покликання потерпілої про явну невідповідність призначеного покарання вчиненому, то такі доводи вказують на особисту неприязність потерпілої до особи, яка вчинила злочин щодо неї, однак не можна вважати об`єктивними, оскільки вид та розмір покарання визначений судом в межах санкції статті та з повним дотриманням принципів і правил встановлених ст.65-67 КК України та є адекватним і справедливим.

Щодо результатів розгляду апеляційної скарги.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд дослідив у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені апелянтом у апеляційній скарзі доводи про незаконність вироку суду першої інстанції є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Вирок Надвірнянського районного суду від 22 червня 2018 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3