№ 243/5356/18
№ 1-кс/243/1198/2018
У Х В А Л А
про повернення скарги

13 червня 2018 року Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на дії працівників поліції,

В С Т А Н О В И В :

13.06.2018 р. до суду надійшла скарга ОСОБА_2 , в якій заявник просить розібратися в «поліцейському свавіллі», посилаючись на те, що у жовтні 2017 року працівники Лиманського ВП ГУНП в Донецькій області з порушенням норм закону та без достатніх доказів застосували до нього насильство і з того часу він утримується в СІ № 6 м. Бахмут без достатніх доказів його вини, тобто незаконно утримують в місцях позбавлення волі.

Вивчивши скаргу та обґрунтування порушення прав та інтересів ОСОБА_2 , вважаю необхідним повернути скаргу з наступних підстав.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Статтею 303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Предметом даної скарги заявником та вимогами від суду визначено незаконне утримання в УВП № 6 м. Бахмут, незаконні дії працівників Лиманського ВП ГУНП в Донецькій області.

Під час досудового провадження до слідчого судді можуть бути подані скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК. Ці скарги можуть бути подані протягом 10 днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності ( ч. 1 ст. 303 КПК).

Відповідно до ч. 2 ст. 304 КПК України слідчий суддя повертає скаргу, якщо п.1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; п.2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч.1 цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення..

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №1640/0/4-12 від 09.11.2012 р. «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» звернення зі скаргою можливе за наявності відповідних рішень слідчого або прокурора, визначених у пунктах 2-8 ч. 1 ст. 303 КПК, викладених у відповідних процесуальних документах. Виключенням є лише оскарження дій слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки. Якщо скарга не відповідає вимогам закону, слідчий суддя виносить ухвалу про повернення скарги.

Подана до суду скарга не відповідає вимогам закону, оскільки з неї не вбачається які саме рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора оскаржуються. До скарги не додано копії оскаржуваної постанови, листа-відповіді на його звернення та повідомлення про наслідки розгляду його заяви.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Відповідно до ст. 38 КПК органами досудового розслідування є слідчі підрозділів органів Національної поліції, органів безпеки тощо.

При цьому органом досудового розслідування, враховуючи системний аналіз положень п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК та ч. 1 ст. 38 КПК, є: 1) слідчі підрозділи (Головне слідче управління, слідче управління, відділ, відділення) органів Національної поліції України, органів безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, органів державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України. Іншими словами, органом досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні є не сам правоохоронний орган, до складу якого входить відповідний підрозділ (Національна поліція України, Служба безпеки України, Національне антикорупційне бюро України), а його підрозділ (управління, відділ), визначений у ч. 1 ст. 38 КПК.

На відміну від КПК 1960 року чинний КПК України визначає органами досудового розслідування не службових осіб слідчих відповідних правоохоронних органів, а відповідні державні установи.

На підставі системного аналізу зазначених норм КПК можна зробити висновок, що органом досудового розслідування є не слідчий підрозділ, а відповідний орган поліції, безпеки чи прокуратури, до складу якого входить цей слідчий підрозділ.

Отже, фактичне місцезнаходження структурного підрозділу не є визначальним фактором для вирішення питання щодо місця розгляду клопотання/скарги, оскільки територіальна підсудність повинна визначатись не за фактичним місцем розташування слідчого підрозділу, а за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ.

Така ж позиція викладена в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 1-1640/0/4-13 від 15.10.2013 року.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Беручи до уваги те, що однією із загальних засад кримінального провадження є доступ до правосуддя, відповідного до якого кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

В даному випадку скарга не відповідає вимогам закону, оскільки подана з порушенням правил підсудності, встановлених ст. 218 КПК України і не підлягає розгляду в Слов`янському міськрайонному суді Донецької області.

З матеріалів скарги вбачається, що оскаржується законність підстав утримання ОСОБА_2 в ДУ «Бахмутській УВП № 6», а також незаконні дії працівників Лиманського ВП ГУНП в Донецькій області під час обрання такого запобіжного заходу.

Місцезнаходження органу досудового розслідування Лиманського ВП ГУНП в Донецькій області розташовано у м. Лиман, тобто усі звернення зі скаргою на дії/бездіяльність слідчого чи прокурора в даному випадку можливі до слідчого судді Краснолиманського міського суду. Якщо ж оскаржуються правові підстави та законність утримання ОСОБА_2 в «Бахмутській УВП №6», то він не позбавлений можливості звернутися з відповідними скаргами до слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області.

Керуючись ст. 304 КПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на дії працівників поліції повернути заявнику.

Копію ухвали разом зі скаргою та доданими матеріалами направити ОСОБА_2 .

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Слідчий суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1