АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком до 16 червня 2018 року включно, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Постановлене рішення мотивоване тим, стороною обвинувачення не доведено наявності підстав для застосування відносно ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу. Разом з тим, дослідивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого останній підозрюється, в сукупності з даними про особу підозрюваного та існуючими ризиками, вказують, що достатнім стримуючим засобом неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 буде запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Так, апелянт зазначає, що надані слідчим матеріали містять достатньо доказів на підтвердження обґрунтованої підозри та існування заявлених ризиків. Зокрема, на думку прокурора є велика вірогідність настання ризику впливу на свідків чи інших учасників кримінального провадження, оскільки останні ще не були допитані, а прізвища вказаних осіб відомі підозрюваному. Також, на високий ступінь настання таких ризиків як переховування від органів досудового розслідування та суду, чи вчинення інших кримінальних правопорушень, на думку прокурора, вказує те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного правопорушення, за яке кримінальним законом передбачено лише реальне покарання. Таким чином, прокурор вважає, що будь-який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти існуючим ризикам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу і просила її задовольнити, захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з положень ст. 183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому суд, дослідивши доводи клопотання та додані до нього матеріали у відповідності до вимог ст. 177, 178 КПК України, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_7 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину, як зазначив суд, не можуть слугувати виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується.

Так, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про їх існування з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Чинний Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення обов`язок довести наявність заявлених ризиків.
Разом з тим, слідчий вказаних вимог закону не дотримався та не надав суду достатньо доказів на підтвердження тих обставин, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного в змозі лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Так, у відповідності до вище наведеного, колегія суддів враховує в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, розмір покарання, який загрожує останньому у разі доведення його винуватості, дані про особу підозрюваного, а саме його вік, стан здоров`я, характер соціальних зв`язків, спосіб життя взагалі, зокрема те, що він в минулому до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, одружений, що вказує на міцність соціальних зв`язків, з вищою освітою, відсутність відомостей про намагання підозрюваного ухилятися від органів досудового розслідування та суду, на підставі чого вважає, що застосований відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в змозі запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Такий запобіжний захід відповідає особі ОСОБА_7 , та є співмірним з існуючими ризиками.

Ні слідчий в поданому клопотанні, ні прокурор в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій, не змогли довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 183, 193, 194, 309, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 16 червня 2018 року включно, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу у кримінальному провадженні - прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/2515/2018 Категорія ст. 183 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1