Справа № 202/6399/18
Провадження № 1-кс/202/6796/2018
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000901 від 04.10.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло зазначене клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000901 від 04.10.2018 року.
З клопотання убачається, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000901 від 04.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 03.08.2018 року до СУ ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 31.08.2018 року невстановлена особа шахрайським шляхом незаконно заволоділа належною заявниці 2-х кімнатною квартирою АДРЕСА_1 , котра належить останній на підставі договору купівлі-продажу серії ВАЕ № 126235 від 07.03.2003 року.
Попередньо встановлено, що 06.08.2018 року, невстановлена особа, невстановленим способом від імені потерпілої ОСОБА_5 надала довіреність ННС 245998 про право представляти інтереси з будь-яких правочинів, в тому числі продавати, підписувати договори купівлі-продажу на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого: АДРЕСА_2 .
Далі 31.08.2018 року приватним нотаріусом ОСОБА_7 здійснено перереєстрацію нерухомого майна, а саме квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу серії № 927 на ОСОБА_8 .
В ході допиту потерпілої ОСОБА_5 встановлено, що вищевказану квартиру вона продавати не збиралася, будь-яких довіреностей вона не видавала. Окрім того, у останньої з близьких родичів є тільки онук ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який після смерті матері та батька навчався у КЗО «Навчально-реабілітаційному центрі «Горлиця» ДОР» до 2016 року. Після випуску з вказаного закладу онук ОСОБА_9 повернувся проживати за місцем прописки та почав відвідувати «молитвений будинок», розташований по вул. Мономаха в м. Дніпрі. Шкідливих звичок у онука немає. Однак останній час ОСОБА_9 почав розповідати, що його познайомили з раніше йому невідомим чоловіком, даних його не знає, та при яких обставинах він познайомився, їй не відомо, та почав задавати питання відносно квартири. Про даний факт свідок повідомила ОСОБА_10 , яка являється головою ЖБК «Комунальник», та сказала, що переживає за своє майно. В подальшому онук повідомив ОСОБА_5 про те, що за ним хтось стежить. На підставі вказаного остання спільно з онуком прийняла рішення 03.08.2018 року віддати на зберігання документи на квартиру директору КЗО «Навчально-реабілітаційному центрі «Горлиця» ДОР» ОСОБА_11 , якій вони довіряють, на що остання погодилася.
Незважаючи на всі зусилля ОСОБА_5 вберегтися від шахраїв, остання дізналася про незаконну перереєстрацію її нерухомого майна невстановленими особами.
В ході допиту свідка ОСОБА_10 , яка являється головою ЖБК «Комунальник» та обслуговує АДРЕСА_4 ; видає довідки про склад сім`ї, що необхідні для різних правочинів, у зв`язку з чим володіє повною інформацією про мешканців вказаних будинків. Окрім того, ОСОБА_10 проживає все своє життя за адресою: АДРЕСА_5 , яка повідомила, що ОСОБА_5 знає з моменту її придбання квартири та підтвердила, що дійсно до неї підходила ОСОБА_5 та консультувалась за фактом як огородити себе від шахрайських дій відносно її квартири, на що остання їй запропонувала забрати на зберігання документи на квартиру та її паспорт, але ОСОБА_5 зазначені документи їй не приносила. Також будь-яких розмов про продаж належної квартири ОСОБА_5 та її онука вона не чула.
В ході допиту свідка ОСОБА_11 , яка являється директором КЗО «Навчально-реабілітаційному центрі «Горлиця» ДОР», встановлено, що в період часу з 2006 року по 2016 рік навчався ОСОБА_9 , який після закінчення закладу доволі часто навідувався до навчального закладу, у якого остання цікавилася про його життя. В одній із розмов ОСОБА_9 розповів про невідому особу, яка цікавиться їх квартирою. В подальшому на прохання ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . ОСОБА_11 03.08.2018 року взяла на зберігання правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 , котрі по цей час зберігаються у останньої. Окрім того, остання вказала, що документи надасть на підставі ухвали суду, так як переживає за шахрайські дії зі сторони невстановлених осіб.
Постановою слідчого від 04.10.2018 року квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному проваджені.
Тому з метою збереження речових доказів слідчий просила накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Ознайомившись з клопотанням і доданими до нього матеріалами, матеріалами кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000901 від 04.10.2018 КК України.
Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 від 04.10.2018 року нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 від 04.10.2018 року нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000901 від 04.10.2018 року, приходжу до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки надані докази дають підстави зробити висновок, що вищезазначене нерухоме майно є набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення. Крім того, визнання вказаного нерухомого майна речовим доказом відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тому відповідно до п. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту з метою забезпечення речового доказу та запобігання можливості його відчуження.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000901 від 04.10.2018 року задовольнити.
Накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
Виконання ухвали про арешт майна доручити слідчому СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітану поліції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1