Ухвала
12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 583/2420/17
провадження № 51-7183ск18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 24 травня 2018 року,
встановив:
6 липня 2018 року ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 24 травня 2018 року через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК залишено без руху і надано строк для усунення недоліків.
Зокрема, у вищевказаному судовому рішенні було вказано на необхідність обґрунтувати свої вимоги із зазначенням того, у чому полягає незаконність

чи необґрунтованість оскаржених судових рішень. У касаційній скарзі засуджений не погоджувався з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, що згідно положень статей 433,438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги

та на виконання ухвали касаційного суду засуджений подав виправлену, на його думку, касаційну скаргу, проте недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України

про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 414 КПК.
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Засуджений, у виправленій, на його думку, касаційній скарзі не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, зазначає про неповноту та однобічність судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Оскільки касаційний суд є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно зі ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження. Крім того, у резолютивній частині повторної касаційної скарги засуджений просить скасувати лише вирок суду першої інстанції і не ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду.
Враховуючи викладене, зважаючи на вимоги п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК та на те,

що ОСОБА_4 не усунув недоліків касаційної скарги, суд дійшов висновку,

що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області

від 24 травня 2018 року повернути ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: