Справа № 461/7884/18
Провадження № 1-кс/461/9020/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.10.2018 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 секретар ОСОБА_2 , за участю ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову заступника начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 02 жовтня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим у межах кримінального провадження №0001920 від 07 серпня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою на постанову заступника начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 02 жовтня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим у межах кримінального провадження №0001920 від 07 серпня 2018 року. Просить скасувати вищезазначену постанову, мотивуючи тим, що слідчий не провівши усіх необхідних слідчих дії, передчасно виніс постанову про відмову у визнанні потерпілим. Вважає таку незаконною, прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права. Заявник вважає, що оскаржувана постанова була винесена після проведення однобічного, неповного і упередженого розслідування, під час якого не було здійснено належної перевірки доказів; висновком слідчого про відмову у визнанні потерпілим є те, що ОСОБА_3 у своєму клопотання від 17.09.2018 року не наведено доводів про нанесення йому діями керівництвом ГУ НП у Львівській області та Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області шкоди, передбаченої ст. 55 КПК України, а тому підстави для визнання заявника потерпілим відсутні. Проте, вказує, що стаття 55 КПК України не передбачає обов`язок доводити вид та розмір шкоди, яка завдана, а навпаки, обов`язок слідчого, прокурора спростувати вищевказане з наведенням очевидних та достатніх підстав, що підтверджується конкретними доказами. Натомість, дана постанова не містить жодного посилання на конкретні матеріали кримінального провадження, а отже не є вмотивованою.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у скарзі. Просить скаргу задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, наслідки неявки; однак його неявка не перешкоджає розгляду скарги відповідно до вимог ст.306 КПК України.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та письмові докази, вважаю, що скаргу слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Судом встановлено, що слідчим відділом прокуратури Львівської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001920 від 07 серпня 2018 року, за ознаками кримінально правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України за фактом не виконання службовими особами ГУ НП у Львівській області ухвали Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2018 року у справі 461/458/18, яке розпочате на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.07.2018 року про зобов`язання Генеральну прокуратуру України внести до ЄРДР відомості, викладені у заяві ОСОБА_3 від 17.04.2018 року.

Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
17 вересня 2018 року в межах кримінального провадження №0001920 від 07 серпня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого із клопотанням про визнання останнього потерпілим.

За результатами розгляду клопотання 02 жовтня 2018 року заступником начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до Рекомендації Rec (2006) 8 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо допомоги потерпілим від злочинів від 14 червня 2006 р. під поняттям «потерпілий» слід розуміти фізичну особу, що зазнала шкоди, включаючи фізичні ушкодження або психічні травми, душевні страждання або економічні втрати, спричинені діями або бездіяльністю, які є порушенням норм кримінального права держав-членів.

Частиною 5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Натомість, висновком слідчого про відмову у визнанні потерпілим є те, що ОСОБА_3 у своєму клопотання не наведено доводів про нанесення йому діями керівництвом ГУ НП у Львівській області та Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області шкоди, передбаченої ст. 55 КПК України, а тому підстави для визнання заявника потерпілим відсутні.

Відмовляючи ОСОБА_3 у визнані потерпілим у кримінальному провадженні, слідчий обмежився мотивами такої відмови одним реченням, із змісту якого не вбачається які конкретно відомості має на увазі слідчий чи які доводи заявника він не приймає до уваги.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

З системного аналізу вищезазначених норм чинного кримінального-процесуального закону можна зробити висновок, що у випадку відмови у визнанні особи потерпілою, обов`язком слідчого, прокурора спростувати вищевказане з наведенням очевидних та достатніх підстав, що підтверджується конкретними доказами.

Натомість, дана постанова не містить жодного посилання на конкретні матеріали кримінального провадження, а отже не є вмотивованою.

Таким чином, розглядаючи клопотання ОСОБА_3 про залучення до кримінального провадження в якості потерпілого, слідчий зобов`язаний був винести вмотивовану постанову, а не обмежуватись формальним викладом процесуального рішення.

Слідчому належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність завданої кримінальним правопорушенням фізичній особі моральної, фізичної або майнової шкоди. В залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи і доводів заявника.
Окрім того, законодавцем не надано права слідчому судді на визнання особи потерпілою, оскільки це є втручанням суду в діяльність органів досудового розслідування та суперечить ст. 19 Конституції України.

Слідчий суддя в межах своїх повноважень, може лише розглянути скаргу на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, в даному випадку на рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим, за його наявності та за результатами розгляду якої винести одну із ухвал, зокрема про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Даний перелік є вичерпним, а відтак, оскільки суд не може виходити за межі повноважень, визначених КПК України; вимога щодо визнання ОСОБА_3 потерпілим задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 318-380 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову заступника начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 02 жовтня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим у межах кримінального провадження №0001920 від 07 серпня 2018 року.

Зобов`язати заступника начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , повторно розглянути клопотання від 17 вересня 2018 року про залучення ОСОБА_3 в якості потерпілого у кримінальному провадженні №0001920 від 07 серпня 2018 року, відповідно до правил ст.55 КПК України; про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання винести вмотивовану постанову, копію якої вручити ОСОБА_3 , а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - таку надіслати йому.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .