Постанова

Іменем України
29 травня 2018 року

м. Київ
справа № 203/3055/16-к

провадження № 51-2033км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув касаційні скарги захисника ОСОБА_6 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001156, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 8 років.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження у строк відбування покарання за вироком суду з 12 квітня 2016 року по 02 березня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року вирок залишено без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження у строк відбування покарання за вироком суду з 02 березня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За вироком суду ОСОБА_7 засуджений за те, що він 11 квітня 2016 року, приблизно о 01.00 год, знаходився за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , з яким у нього на ґрунті неприязних відносин виникла сварка, під час якої засуджений, діючи з метою заподіяння ОСОБА_8 умисного тяжкого тілесного ушкодження, наніс йому кулаками рук та неустановленим тупим предметом не встановлену досудовим розслідуванням кількість ударів у різні частини тіла, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, що в своїй сукупності, спричинили смерть потерпілого. Смерть ОСОБА_8 настала від сумісної тупої травми тіла з забитою раною на голові, численними саднами та синцями на голові, тулубі, кінцівках та ділянками забиття м`яких тканин голови, тулубу й кінцівок, численними переломами ребер, крововиливами в плевральні порожнини та під капсулу лівої нирки відповідно переломам ребер та странгуляційною борозною на шиї, яка ускладнилась розвитком шоку.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 ставить вимогу про скасування судових рішень відносно ОСОБА_7 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_7 заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_8 , захищаючись від нападу останнього. Вважає, що дії засудженого безпідставно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки він перебував у стані необхідної оборони. Вказує на те, що допустимі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 відсутні, а висновки суду ґрунтуються лише на припущеннях. Посилається на порушення права сторони захисту на збирання і подання доказів.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції відносно ОСОБА_7 та призначення нового розгляду в апеляційному суді. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання через м`якість. Вважає, що суд формально розглянув кримінальне провадження в апеляційному порядку, не дав належної оцінки доводам, викладеним в апеляційній скарзі прокурора відносно необхідності призначення засудженому покарання у виді позбавлення волі на 9 років. Крім того, апеляційний суд безпідставно погодився з висновком місцевого суду про можливу віктимну поведінку потерпілого, внаслідок чого вдався до припущення.
Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор заперечила проти задоволення касаційної скарги захисника і касаційну скаргу прокурора не підтримала. Вважала, що судові рішення необхідно залишити без зміни.
Мотиви Суду
Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Тому суд касаційної інстанції не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
З матеріалів кримінального провадження видно, що доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_6 відносно незаконності вироку відносно ОСОБА_7 аналогічні доводам, на яківін посилався в своїй апеляційній скарзі.
Спростовуючи доводи апеляційних скарг захисника щодо необгрунтованості засудження ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, апеляційний суд навів докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу та дати правильну юридичну оцінку злочинним діям засудженого.

Погоджуючись з висновками місцевого суду, суд апеляційної інстанції в ухвалі зазначив, що винуватість ОСОБА_7 в умисному заподіянні ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть потерпілого, за наведених у вироку обставин підтверджено сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів. Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; даними, що містяться у протоколах огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_7 , під час якого виявленого труп ОСОБА_8 , оглянуто видані засудженим дерев`яну тростину та мобільний телефон, а також 8 металевих прутів і одна штикова лопата; висновками проведених експертиз, зокрема, судово-медичної експертизи про характер та ступінь тілесних ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_8 , їх локалізацію, час утворення, механізм нанесення, причину смерті потерпілого; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, за якими ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_8 як особу, якій хтось з вікна кинув ключі, і при цьому він ( ОСОБА_8 ) не мав тілесних ушкоджень; даними протоколів проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_7 , який пояснив про обставини події та відтворив їх на місці, а також за участю свідка ОСОБА_10 , який пояснив про обставини, за яких він почув шум з квартири зверху.
Доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у зв`язку з тим, що він заподіяв потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження, перебуваючи у стані необхідної оборони, є необґрунтованими. Доказами, зібраними у справі, не підтверджується, щоб останній вчинив такі дії, які б загрожували життю чи здоров`ю засудженого ОСОБА_7 , що свідчить про відсутність обставин, за яких він міг би вбачати реальну загрозу з боку потерпілого.
Та кількість тілесних ушкоджень, що була виявлена на тілі потерпілого, включаючи розриви внутрішніх органів та странгуляційну борозну на шиї, свідчить про те, що вони були заподіяні далеко за межами необхідної оборони та навіть їх перевищення. Таким чином, суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що засуджений під час події перебував у стані необхідної оборони або вийшов за її межі.
Отже, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд відповідно до обвинувального акта в межах висунутого обвинувачення, безпосередньо дослідивши докази, надавши їм належну оцінку, дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 в умисному заподіянні тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, за обставин, які виклав у вироку. Таким чином, судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для справи.

Доводи про те, що в основу вироку покладено недопустимі докази, ретельно перевірені судом апеляційної інстанції і правильно визнані безпідставними. Зокрема, суд обгрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав вважати недопустимими доказами дані, що містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 квітня 2016 року за участю свідка ОСОБА_12 , а також показання останнього під час розгляду кримінального провадження в суді. Перевіркою встановлено, що зазначені докази отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, вони були досліджені в судовому засіданні та належно оцінені судом.
Непереконливими є посилання захисника ОСОБА_6 про порушення права сторони захисту на збирання і подання доказів, що полягає у безпідставній, на думку захисника, відмові в задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 та про виїмку ножа, який під час події знаходився на столі, а тому потерпілий міг би взяти його та вдарити ним ОСОБА_7 . Як видно з матеріалів кримінального провадження, суд взяв до уваги, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, завдяки чому він міг розгледіти обличчя ОСОБА_8 та надав чіткі відповіді на всі питання учасників судового розгляду. Ніж, про виїмку якого заявив клопотання захисник, не був знаряддям злочинного посягання на особу засудженого з боку потерпілого і жодних тілесних пошкоджень цим ножем нікому не спричинено, а тому суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника про надання органу досудового розслідування доручення на проведення відповідних слідчих дій.

Таким чином, суд повно і всебічно дослідив докази, дав їм належну оцінку та дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
На підставі досліджених доказів суд правильно встановив обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення та виклав їх у вироку. Зазначене у вироку формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, відповідає диспозиції норми кримінального закону, якою встановлено кримінальну відповідальність за вчинені засудженим дії. Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.
Безпідставними є доводи прокурора про порушення судом апеляційної інстанції вимог закону у зв`язку з тим, що суд вдався до припущення, пославшись на можливу віктимну поведінку потерпілого. Таке посилання апеляційного суду не поставило під сумнів правову оцінку дій засудженого та не вплинуло на обгрунтованість висновків суду в цілому, а тому не є підставою вважати рішення таким, що не відповідає вимогам закону.
Посилання прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості аналогічні його доводам в апеляційній скарзі. Апеляційний суд визнав такі доводи необгрунтованими, навівши в ухвалі докладні підстави прийнятого рішення. З висновками апеляційного суду погоджується і суд касаційної інстанції.
Суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, урахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, які впливають на покарання. При цьому суд взяв до уваги позитивну характеристику засудженого за місцем проживання, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, відсутність обставин, які обтяжують покарання та обрав ОСОБА_7 покарання ближче до нижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, однак не в мінімальному розмірі, що передбачений законом. Призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, воно є необхідним для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення засудженим нових злочинів. Підстав вважати, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає вимогам закону та є явно несправедливим внаслідок м`якості, немає.
При перегляді справи в апеляційному порядку, апеляційний суд належним чином перевірив доводи, які були зазначені в апеляційних скаргах прокурора і захисника, та прийняв рішення з наведенням докладних підстав в ухвалі, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, які б впливали на обгрунтованість судових рішень щодо ОСОБА_7 , судами першої та апеляційної інстанції у кримінальному провадженні допущено не було.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, п. п. 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК України та § 3 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційні скарги захисника ОСОБА_6 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3