УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 181 001 000 044 35 від 23.04.2018, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Гадяч Полтавської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , у силу ст. 89 КК України не судимий,

підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва 30.05.2018 надійшло погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтоване тим, що 29.05.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.1, 2 ст. 307 КК України. Вказаний злочин вчинено за таких обставин.

ОСОБА_4 23.04.2018 у невстановленої особи з метою збуту придбав 28 згортків з наркотичним засобом у суміші з сильнодіючим лікарським засобом.

Того ж дня у період з 14.00 по 14.12 год. підозрюваний з метою збуту заховав у заздалегідь обумовлених місцях в районі вулиці О.Теліги у м. Києві чотири згортки з вказаним наркотичним засобом. Після чого був затриманий працівниками поліції, заховані ним згортки вилучені.

Згідно з висновками експерта від 21.05.2018 надані на дослідження речовини містять у своєму складі суміш наркотичного засобу метадону (фенадон) та сильнодіючого лікарського засобу дифенгідраміну (димедролу).

Слідчий, посилаючись на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, не має доходів від законної діяльності, вважав, що існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний не погодився з клопотанням, не заперечуючи обґрунтованість підозри, просив врахувати те, що він визнав свою вину, сприяє слідству, надав показання, які повністю викривають його протиправні дії. Дана обставина, на думку сторони захисту, виключає ризик перешкоджання підозрюваним досудовому розслідуванню.

У зв`язку з цим ОСОБА_4 запевнив суд, що його належну процесуальну поведінку може забезпечити домашній арешт у нічний час доби, що також дасть можливість забезпечити лікування його батька, який проживає разом з ним та потребує стороннього догляду.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Отже, на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою для даної стадії розслідування підтверджується наявність в діях гр. ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком ймовірними з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину.

Однак, матеріали клопотання не містять даних, на яких ґрунтувалося би припущення слідчого про ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, відсутність постійного місця роботи, стабільного джерела доходу не є безумовним підтвердженням злочинних схильностей особи.

Враховуючи обставини вчинення інкримінованого злочину, слідчий суддя не може, ґрунтуючись на матеріалах клопотання, стверджувати, що збут наркотичних засобів є єдиним можливим заробітком ОСОБА_4 .

Крім того, оцінюючи заявлений стороною обвинувачення ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що показання підозрюваного, викриваючи його злочинні дії, роблять недоцільним будь-який вплив на свідків.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, якщо остання підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Інкримінований підозрюваному злочин передбачає застосування покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

У той же час, відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Приймаючи до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК, а саме - вік підозрюваного, відсутність у нього не знятих та не погашених судимостей, наявність постійного місця проживання, міцних соціальних звязків слідчий суддя приходить до переконання, що належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити інший, більш м`який запобіжний захід.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на нього такі обов`язки:

- не залишати житло за адресою - АДРЕСА_2 , у період з 21.00 год. по 06.00 год. наступного дня;

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою.

Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .
Строк дії даної ухвали встановити по 29 липня 2018 року включно.

На ухвалу прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Слідчий суддя ОСОБА_1