АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участю сторін судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0001161 від 14 листопада 2017 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, приватного підприємця, раніше судимого:

- вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15.06.2017 року за ч.2 ст.358 КК України до штрафу в розмірі 2550 грн. На підставі ухвали Кіцманського районного суду від 09.10.2017 року покарання у виді штрафу замінено на 150 годин громадських робіт;

- вироком Сторожинецького районного суду від 26.07.2017 року за ч.2 ст.358 КК України до штрафу в розмірі 3400 грн., який був сплачений 29.12.2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 березня 2018 року обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні

ЄУНСС №723/193/18 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Провадження №11-кп/794/179/18 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ст. 358 ч.3 КК України

кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України та призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Кіцманського районного суду від 15.06.2017 року у виді штрафу, яке було замінено ухвалою цього ж суду від 09.10.2017 року на покарання у виді 150 годин громадських робіт остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді двох років п`ятнадцяти днів обмеження волі.

Строк відбуття покарання вирішено обраховувати з моменту фактичного затримання.

Вирішено питання речових доказів.

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляції, вважає даний вирок суду несправедливим внаслідок його суворості та таким, що підлягає зміні внаслідок невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення.

Посилається на те, що як на стадії досудового розслідування, так і безпосередньо в суді І інстанції, свою вину у вчиненому визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та встановлення всіх обставин справи, у зв`язку з чим просить вирок районного суду змінити в частині призначеного покарання та застосувати до нього ст.ст. 75, 76 КК України.

Судом І інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , 13.11.2017 року біля 10 год., знаходячись на території пилорами, що розташована в см. Красноїльськ, Сторожинецького району, Чернівецької області та належить ФОП ОСОБА_10 , діючи умисно, протиправно, повторно, вніс завідомо неправдиві відомості до товарно-транспортної накладної серії 12ААЕ №962750, а саме у графі «дати» та «Автомобіль», а також щодо асортименту лісо-деревини в частині її діаметру, кількості, об`єму та сорту, що не відповідало фактичним характеристикам лісо-деревини, яка перевозилась.

Крім того, в середині грудня 2017 року, ОСОБА_7 під час здійснення навантаження лісо-деревини на транспортний засіб марки «КАМАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Нова Жадова, Сторожинецького району, Чернівецької області, діючи умисно, підробив офіційний документ, що надає право на здійснення перевезення вантажу (лісо-деревини), вніс завідомо неправдиві відомості до офіційних документів: товарно-транспортної накладної серії 12ААЕ №695568 від 09.12.2017 року, вказавши у відповідних графах та рядках зазначеного документа недостовірні відомості щодо асортименту лісо-деревини, яка перевозиться, а саме: діаметру, кількості і об`єму колод, що не відповідало фактичним характеристикам лісо-деревини, яка перевозилась. В подальшому, на пропозицію надати наявні на лісо-деревину документи, ОСОБА_7 надав накладну №15 від грудня 2017 року, специфікацію-накладну на відпуск лісоматеріалів необроблених №001704 від 02.09.2017 року та товарно-транспортну накладну №001748 від 02.09.2017 року, які є справжні за формою, однак містять відомості, що не відповідають наявній лісо-деревині, яка зазначена в товарно-транспортній накладній серії 12ААЕ №695568 від 09.12.2017 року, тобто в яких зазначено відомості про іншу лісо-деревину.

Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.358 КК України підроблення офіційного документа, який видається громадянином-підприємцем і надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчинене повторно, та його дії за цією статтею кваліфіковані правильно.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні І-ї інстанції вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив, що погоджується на спрощений розгляд та щодо обставин викладених в обвинувальному акті.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги підсудного, міркування прокурора, яка просила подану апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити скаргу частково, і з урахуванням встановлених при апеляційному розгляді порушень, вирок суду скасувати та скерувати вказане провадження на новий судовий розгляд для повного та об`єктивного з`ясування обставин, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги. Однак суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, а також якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Цим вимогам закону вирок суду першої інстанції не відповідає.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд скориставшись правом (ст. 349 ч.3 КПК України), проти якого не заперечували учасники провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тобто у спрощеному порядку дослідження доказів, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних про його особу, без дослідження доказів сторони обвинувачення.

Колегією суддів при перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що згідно з відомостями звукозапису судового засідання від 05 березня 2018 року, судом першої інстанції в повній мірі не виконано вимоги ч.3 ст. 349 КПК України, а саме в частині з`ясування ставлення обвинуваченого ОСОБА_7 , який в суді першої інстанції захищав свої процесуальні права та інтереси самостійно, чи правильно він розуміє зміст фактичних обставин обвинувачення, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також в частині роз`яснення обвинуваченому, що він у такому випадку буде позбавлений права оскаржити фактичні обставини в апеляційному порядку.

Крім того, мотивувальна частина вироку, всупереч вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, не містить змісту фактичних показань обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно обставин події інкримінованого йому злочину. При цьому належить врахувати, що при застосуванні норм ч.3 ст.349 КПК України єдиним доказом на підтвердження встановлених судом обставин є лише зміст показань обвинуваченого. Зазначена обставина є істотною, оскільки впливає на правильність висновків суду в частині правової кваліфікації дій обвинуваченого, що пов`язано з правильністю призначеного покарання.

Формальне дослідження показань обвинуваченого, неналежне з`ясування його процесуальної позиції під час судового розгляду, відсутність у мотивувальній частині вироку змісту його показань - свідчить про недотримання судом вимог норм ч.3 ст.349 КПК України, про що заявив обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 при апеляційному розгляді.

Під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 заперечив фактичні обставини кримінальних правопорушень згідно з висунутим йому обвинуваченням, у тому числі наявність у нього умислу на внесення завідомо неправдивих відомостей в товарнотранспортні накладні.

Між тим, суд зазначив у вироку, що ОСОБА_7 винуватим себе визнав повністю та підтвердив обставини інкримінованих йому злочинів, щиро розкаявся у вчиненому, тобто виклав висновки, які вочевидь не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та поясненням підсудного, оскільки не підтверджуються дослідженими доказами.

На думку колегії суддів, зазначені обставини свідчать про порушення у системному зв`язку принципу безпосередності дослідження доказів, права обвинуваченого на захист, а також презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини. Ці, а також зазначені вище, вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Разом з цим, належить врахувати і те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,3 ч. 1 ст. 409; ст. 410 п. 2 КПК України.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вищезазначених засад кримінального провадження та вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України щодо змісту мотивувальної частини обвинувального вироку не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 1, 2, 10, 13, 15, 16 ч.1 ст.7 КПК України верховенство права, законність, змагальність сторін, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч.1 п.6; ст. 409 ч.1 п.п. 1, 3; ст. 410 п.2, ст. 412 ч.1; 418, 419, 426 та главою 2 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст. 358 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3