Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
10 липня 2018 року м.Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0000337 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше судимого 03 березня 2017 року Рокитнівським районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-1 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_5 , будучи засудженим вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 03 березня 2017 року за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт та ознайомленим з порядком і умовами відбування покарання з попередженням про кримінальну відповідальність за невиконання угоди про примирення, без поважних причин у період з 18 квітня 2017 року по 18 травня 2017 року не відпрацював 76 годин громадських робіт у Масевицькій сільській Раді Рокитнівського району Рівненської області, ухилившись від відбування покарання.

Вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2018 року ОСОБА_5 засуджений за ст. 389-1 КК України на один рік обмеження волі.

Згідно положень ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Рокитнівського районного суду від 03 березня 2017 року, призначено ОСОБА_5 покарання один рік дев`ять днів обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком в один рік та покладенням обовязків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти про зміну місця проживання, роботи.
У поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненому та правильності кваліфікації його дій, покликається на безпідставність застосування щодо ОСОБА_5 положень ст. 75 КК України, оскільки, суд фактично звільнив його і від відбування попереднього покарання у вигляді громадських робіт, яке підлягало реальному виконанню, що суперечить меті призначення покарання, у звязку з чим просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання у виді арешту строком на два місяці. На підставі ст. 71 КК України, шляхом приєднання не відбутого покарання за попереднім вироком Рокитнівського районного суду від 03 березня 2017 року, призначити остаточне покарання - два місяці дев`ять днів арешту.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_7 , які просять залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 в умисному невиконанні угоди про примирення за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, яким дана правильна юридична оцінка, що не заперечується ніким з учасників судового розгляду.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_5 покарання за вчинення злочину, передбаченого ст. 389-1 КК України, суд, як видно з вироку, дотримався вимог закону щодо загальних засад призначення покарання, і врахував тяжкість скоєного злочину, особу винного та обставини, що помякшують покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив інкримінований злочин в період відбування покарання, встановленого вироком суду від 03 березня 2017 року, суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 остаточного покарання із застосуванням положень ст. 71 КК України.
Однак, при цьому, допустився помилки і прийняв рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, залишивши поза увагою вимоги ч. 3 ст. 374 КПК України та розяснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання ( з послідуючими змінами), згідно яких висновки з усіх питань, повязаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Застосувавши стосовно обвинуваченого звільнення від відбування покарання, суд покликався лише на наявність обставин, що його помякшують, і цілком проігнорував ту обставину, що ОСОБА_5 умисно ухилявся від призначеного вироком суду на підставі угоди про примирення покарання за вчинення крадіжки чужого майна, не відбувши 76 годин із 80 годин призначеного йому вироком суду основного покарання, що знайшло своє підтвердження з боку обвинуваченого при апеляційному розгляді, і стало підставою для порушення даного кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 03.03.2017 року ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді громадських робіт, тобто, до покарання, яке належить відбувати реально.

Призначивши ОСОБА_5 за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання, і одночасно звільнивши його від відбуття призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд, фактично, звільнив ОСОБА_5 і від відбуття реального заходу примусу громадських робіт, втрутившись у вирок Рокитнівського районного суду від 03 березня 2017 року, котрий набрав законної сили, чим порушив вимоги ч. 4 ст. 71 КК України, що є недопустимим.

За таких обставин вирок суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням не може вважатися законним та обґрунтованим і, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, про що правомірно наголошується апелянтом, з ухваленням нового вироку апеляційним судом.
При призначенні ОСОБА_5 покарання колегія суддів виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети - кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, і враховує тяжкість вчиненого злочину, особу ОСОБА_5 , який характеризується позитивно, є потерпілим від наслідків ЧАЕС, обставину, що помякшує покарання щире розкаяння у вчиненому, відсутність обтяжуючих покарання обставин, і рахує за необхідне обрати ОСОБА_5 за скоєне мінімальне покарання, передбачене ст. 389-1 КК України, та остаточне покарання - за сукупністю вироків, у відповідності з положеннями ст. 71 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, задовольнити частково.
Вирок Рокитнівського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2018 року щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання скасувати.

ОСОБА_5 засудити за ст. 389-1 КК України і призначити покарання у вигляді арешту строком на один місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Рокитнівського районного суду від 03 березня 2017 року, що, відповідно до ст. 72 КК України, відповідає 09 дням арешту, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання один місяць і дев`ять днів арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду засудженим протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3