Номер провадження: 11-сс/785/870/18
Номер справи місцевого суду: 520/5393/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.05.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0001557, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

встановив:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, на даний час притягується до кримінальної відповідальності Суворовським ВП в м. Одесі ГУНП в одеській області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
підозрюваного у кримінальному провадженні №0001557, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він повторно, 04.05.2018 року приблизно о 04 годині 00 хвилин. Знаходячись на прибудинковій ділянці до будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою поїздки на автомобілі для розваги, визначив автомобіль «Audi 80», 1985 р.в., сірого кольору, р.н. НОМЕР_1 , титулованим володільцем якого є ОСОБА_10 , відповідно до довіреності серії ВРР №707076 від 31.05.2012 року, об`єктом свого злочинного посягання, після чого, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, підійшов до вказаного автомобіля та за допомогою плоскої викрутки здійснив злам дверного замка передньої лівої бокової двері, в результаті чого проник до салону зазначеного автомобілю.

Перебуваючи у салоні зазначеного автомобіля, пошкодив корпус замка запалювання та шляхом з`єднання електрообладнання привів двигун автомобіля у робочий стан, встановивши контроль над транспортним засобом та отримавши можливість керувати автомобілем і здійснювати на ньому рух, почав переміщення транспортного засобу «Audi 80», 1985 р.в., сірого кольору, р.н. НОМЕР_1 , таким чином незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, який належить ОСОБА_10 , після чого на зазначеному автомобілі зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

04.05.2018 року ОСОБА_8 був затриманий та 05.05.2018 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

07.05.2018 року слідчий звернувся до Київського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання необхідністю запобігання ризикам у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також продовження злочинної діяльності.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.05.2018 року вказане клопотання було задоволено та до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 години 00 хвилин 03.07.2018 року. з визначенням розміру застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 140 960 (сто сорок тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано пред`явлена підозра у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, в судовому засіданні встановлені ризики у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення. Ткож слідчий суддя взяв до уваги тяжкість покарання, специфіку інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, врахував дані підозрюваного, який не одружений, не працює, постійного джерела прибутку не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги захисник зазначає, що прокурором не надано жодного доказу, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, не доведено що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам. Апелянт вказує, що ОСОБА_8 раніше не судимий, зареєстрований в м. Одесі, має постійне місце мешкання, співпрацює зі слідством, дає правдиві свідчення, приймав учать у слідчому експерименті, що свідчить про те, що він не має наміру переховуватись від органів досудового слідства та суду.

До початку судового засідання до апеляційного суду надійшла заява захисника про розгляд апеляційної скарги без його участі, у зв`язку з чим колегія суддів, з урахуванням думки прокурора, вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності захисника.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом Одеської області.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.2 ст.294 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

З матеріалів провадження вбачається, що при постановленні ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та Конвенції.

Долученими до клопотання слідчого матеріалами підтверджується наявність заявлених у кримінальному провадженні ризиків.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_8 не одружений, на утриманні нікого не має, не працює та не навчається, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків у місці проживання та можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінального покарання.

Крім того, враховуючи відсутність у підозрюваного працевлаштування та офіційних джерел для існування, а також наявність в провадженні Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області іншого кримінального провадження за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні аналогічного злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, існує обґрунтований ризик того, що підозрюваний може продовжити злочинну діяльність вчинити інше кримінальне правопорушення.

При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя також врахував вагомість доказів вчинення підозрюваним інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що на підставі наданих документів слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що на даній стадії досудового розслідування підозра обґрунтована, а також наявні ризики, які унеможливлюють застосування до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, оскільки він не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що оскільки викладені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження доказами, тому немає підстав для її задоволення.

Інших доводів та доказів щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді апеляційному суду надано не було.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Також слідчий суддя вірно визначив підозрюваному ОСОБА_8 заставу як альтернативний запобіжний захід в розмірі, здатному забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним своїх процесуальних обов`язків, а також забезпечить виконання вироку в частині майнових стягнень в разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, а тому розмір застави не є завідомо непомірним для нього.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а інших доводів суду надано не було.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.05.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0001557, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4