Справа № 588/106/17
№ провадження 1-кп/588/9/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2018 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тростянці об`єднане кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тростянець Сумської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

15.08.2016 року Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185 КК України, на підставі частини 1 статті 70 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 статті 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Зарічне Тростянецького району Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працює, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Тростянець Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого

07.09.2016 року Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 1 статті 185 КК України до покарання у вигляду штрафу у розмірі 850 грн., штраф сплачений 12.10.2016 року;

16.05.2018 року Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 2 статті 185 КК України на підставі статті 69 КК України до покарання у вигляду штрафу у розмірі 1020 грн., штраф сплачений 09.06.2018 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України,

за участі учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,
потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_14 ,

У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 у травні 2016 року, точна дата та час не установлені, з дозволу свого знайомого ОСОБА_12 перебував в приміщенні його гаража, який розташований на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_5 . Приблизно о 15 годині ОСОБА_12 відлучився з указаного домогосподарства у справах. Коли ОСОБА_7 залишився сам в приміщенні гаража, у нього виник прямий корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном. Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись вільним доступом до майна, таємно від ОСОБА_12 , ОСОБА_7 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна електродвигуна з редуктором, який виніс з приміщення гаража та заховав на подвір`ї. Цього ж дня приблизно о 22 годині ОСОБА_7 на своєму скутері приїхав до домогосподарства ОСОБА_12 , зайшов на подвір`я, яке не огороджене парканом та має вільний доступ, таємно від ОСОБА_12 та інших осіб заволодів електродвигуном з редуктором, який виніс на вулицю, відвіз на скутері додому, таким чином отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд. Перебуваючи вдома ОСОБА_7 розібрав електродвигун з редуктором, а наступного дня продав його у розібраному стані ОСОБА_15 за 200 грн., таким чином розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
ОСОБА_7 своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду в розмірі 1200 грн.
Не зупинившись на вчиненому ОСОБА_7 в липні 2016 року, точної дати та часу не встановлено, прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_13 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Коли ОСОБА_7 виявив, що вдома нікого немає, на подвір`ї він побачив задній міст до легкового автомобіля марки «Москвич», яким вирішив заволодіти з метою особистого збагачення. ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, умисно, повторно, таємно від ОСОБА_13 та сторонніх осіб, викрав задній міст з легкового автомобіля марки «Москвич», який на власному скутері привіз додому, отримавши таким чином можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд. Наступного дня ОСОБА_7 продав викрадений напередодні задній міст до автомобіля «Москвич» своєму знайомому ОСОБА_12 за 50 грн., які витратив на власні потреби.
ОСОБА_7 своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду в розмірі 1000 грн.
Крім цього, в подальшому ОСОБА_7 у вечірній період часу в середині грудня 2016 року, точної дати не встановлено, реалізуючи прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме на викрадення алюмінієвого казана ємністю 50 літрів, який він помітив за кілька днів до того, заглядаючи через огорожу, незаконно проник, перелізши через ворота, до відгородженого подвір`я господарства по АДРЕСА_1 . В подвір`ї зазначеного господарства ОСОБА_7 повторно вчинив таємне викрадення алюмінієвого казана ємністю 50 літрів вартістю 389 грн. Отримавши можливість розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_7 переніс зазначений алюмінієвий казан у подвір`я свого господарства, а пізніше продав його ОСОБА_16 , а отримані за продаж викраденого майна гроші витратив на власні потреби.
Таким чином, потерпілому ОСОБА_11 було завдано майнових збитків на суму 389 грн.
Поряд з цим 19.12.2016 року у вечірній період часу ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи прямий корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме на викрадення чавунної батареї (радіатора) опалення, яку він помітив за кілька днів до того, заглядаючи через огорожу, незаконно проник, перелізши через ворота, до відгородженого подвір`я господарства по АДРЕСА_1 , де відкрив зсередини хвіртку, відсунувши засув. В подвір`ї зазначеного господарства ОСОБА_7 повторно вчинив таємне викрадення однієї чавунної батареї (радіатора) опалення на десять секцій. Отримавши можливість розпоряджатись викраденим майном, ОСОБА_7 переніс зазначену чавунну батарею (радіатор) опалення на десять секцій у подвір`я свого господарства, а пізніше продав її ОСОБА_16 , а отримані за продаж викраденого майна гроші витратив на власні потреби.
Таким чином, потерпілому ОСОБА_11 було завдано майнових збитків на суму 460 грн.
Продовжуючи свої дії, 20.12.2016 року у вечірній період часу ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 попередньо домовились вчинити крадіжку з подвір`я нежилого господарства ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 чавунних батарей (радіаторів) опалення, які там раніше помітив ОСОБА_7 . Реалізуючи прямий корисливий умисел 20.12.2016 року у вечірній період часу ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який також діяв повторно, підійшли до господарства ОСОБА_11 зі сторони вулиці. Після цього ОСОБА_7 переліз через ворота указаного господарства, таким чином проникнувши до подвір`я, та відкрив зсередини хвіртку, відсунувши засув. Потім ОСОБА_9 через відкриту ОСОБА_17 хвіртку незаконно проник до подвір`я указаного господарства, а ОСОБА_8 залишився на вулиці неподалік указаного господарства, і мав попередити спільників про загрозу втручання сторонніх осіб, які могли б їх затримати чи стати свідками злочину. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 винесли з подвір`я зазначеного господарства одну чавунну батарею (радіатор) опалення на 8 секцій вартістю 368 грн. і перенесли її у подвір`я господарства по АДРЕСА_1 ,де зареєстрований та проживає ОСОБА_7 . Аналогічним чином, міняючись обов`язками щодо знаходження на варті та перенесення викраденого, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили таємне викрадення ще двох чавунних батарей (радіаторів) опалення на 10 секцій загальною вартістю 920 грн. з подвір`я вказаного господарства і перенесли їх у подвір`я господарства ОСОБА_7 .Отримавши можливість розпорядитися викраденим майном, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 продав зазначені батареї (радіатори) ОСОБА_18 , а отримані за продаж викраденого майна гроші розділили разом з ОСОБА_8 та витратили на власні потреби.
Таким чином, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 завдали потерпілому ОСОБА_11 майнових збитків на загальну суму 1288 грн.
Не зупинившись на вчиненому, 21.12.2016 року у нічний період часу, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 попередньо домовились вчинити крадіжку металевих виробів з подвір`я нежилого господарства ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 чавунних батарей (радіаторів) опалення, які там ще залишалися. Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи прямий корисливий умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, 21.12.2016 року близько 02 години ОСОБА_8 за попередньою змовою спільно з ОСОБА_9 підійшли до господарства по АДРЕСА_1 . Після чого, ОСОБА_9 переліз через ворота вказаного господарства, незаконно проник до його подвір`я, відкрив зсередини хвіртку, відсунувши засув. Потім ОСОБА_8 через відкриту ОСОБА_9 хвіртку незаконно проник до подвір`я указаного господарства, де спільно з ОСОБА_9 повторно вчинив таємне викрадення, винісши з подвір`я зазначеного господарства двох чавунних батарей (радіаторів) опалення по десять секцій кожна загальною вартістю, 920 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнових збитків на зазначену суму. Отримавши можливість розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 продали зазначені батареї (радіатори) опалення ОСОБА_16 , а отримані за продаж викраденого майна гроші спільно витратили на власні потреби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 за пред`явленим йому обвинуваченнями за частинами 2 та 3 статті 185 КК України винним себе визнав повністю, не оспорив обставин, викладених в обвинувальному акті.
По епізоду викрадення майна, належного ОСОБА_12 обвинувачений ОСОБА_7 суду показав, що точного часу, дня та місяця не пам`ятає в літній період часу 2016 року, він з дозволу свого знайомого ОСОБА_19 перебував у його помешканні в обідній час по АДРЕСА_6 , допомагав ремонтувати мопед. ОСОБА_12 зателефонували і він відлучився з вказаного домогосподарства у справах, сказавши ОСОБА_7 залишитися у його господарстві. Коли він поїхав, ОСОБА_7 побачив у приміщенні гаража, електородвигун з редуктором, який взяв та виніс його за приміщення гаража, і продовжив чекати ОСОБА_12 , після повернення якого ОСОБА_7 поїхав додому. Коли потемніло, приблизно о 22-23 год. він приїхав до господарства ОСОБА_12 на мопеді, зайшов за гараж, територія господарства потерпілого не була огороджена, забрав електродвигун з редуктором, завантажив його на мопед та поїхав додому. Дома розібрав електродвигун з редуктором, а наступного дня продав на базі «Бондарка» у розібраному стані, ніяких частин редуктора у нього не залишилось. Скільки коштів отримав не пам`ятає. ОСОБА_7 вказав, що шкоду потерпілому відшкодував.
По епізоду викрадення майна, належного ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_7 суду показав, що він приїхав до домоволодіння ОСОБА_13 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , якого дома не було, де він раніше бував, і йому потерпілий дозволяв бути в його господарстві у його відсутності. Він зачекав ОСОБА_13 приблизно 20 хвилин, а потім помітив на його подвір`ї задній міст до автомобіля, яким вирішив заволодіти, поки вдома нікого не було, він виніс його, погрузив його на свій мопед та привіз додому, де розібрав його на деталі, відкрутив болти, злив мастило. Наступного дня ОСОБА_7 продав частину деталей заднього мосту до автомобіля своєму знайомому ОСОБА_12 по ціні металобрухту, а іншу частину здав до пункту прийому металобрухту. ОСОБА_7 вказав, що шкоду потерпілому відшкодував, претензій у нього не має.
По епізоду викрадення майна, належного ОСОБА_11 обвинувачений ОСОБА_7 суду показав, що дату не пам`ятає, у грудні 2016 року, побачив, проходячи повз господарства потерпілого ОСОБА_11 , що розташовано за адресою: по АДРЕСА_1 через відчинену хвіртку у дворі казанок та вирішив його викрасти. Точної дати не пам`ятає, вночі, перелізши через забор, яким огородженого подвір`я господарства забрав алюмінієвий казан з кришкою великого розміру, точну ємність не може визначити, перекинув його через огорожу, переліз сам та відніс до себе додому, після чого здав його ОСОБА_20 . Потім через деякий час, приблизно через тиждень після викрадення казана, відпочивав з ОСОБА_21 та ОСОБА_8 , яким ОСОБА_7 розповів, що неподалік від нього є помешкання, в якому зараз ніхто не проживає. Їм ОСОБА_7 запропонував викрасти чавунні батареї з цього господарства, належного ОСОБА_11 . Спочатку вони не погодились, тому ОСОБА_7 сам викрав одну чавунну батарею на десять секцій, перемістивши її через хвіртку, яку перелізши через забор відкрив зсередини відчинивши засув. Аналогічним чином коли батарею виніс за межі подвір`я ОСОБА_7 знову переліз через огорожу і зачинив хвіртку зсередини. Батарею перемістив до себе додому, тягнувши по землі, оскільки живе неподалік через три двори від потерпілого по АДРЕСА_1 , і потім, зателефонував знайомому таксисту, який приїхав, забрав батарею, вони відвезли її на пункт прийому металобрухту наступного дня, яку придбав чоловік на ім`я ОСОБА_22 у м. Тростянець
Наступного дня вони знову у трьох відпочивали вдома у ОСОБА_7 , і при цьому вже ОСОБА_9 з ОСОБА_8 погодились взяти участь у крадіжці батарей. Підійшовши до господарства ОСОБА_11 ОСОБА_7 в період часу до 24 год. переліз через паркан, відкрив хвіртку зсередини, через яку зайшов на подвір`я ОСОБА_9 . ОСОБА_8 був поряд та дивився, щоб ніхто не йшов. Надалі ОСОБА_7 з ОСОБА_23 забрали одну батарею, віднесли її додому до ОСОБА_24 . Потім Прийма з Могилевським забрали з подвір`я ще одну батарею кількість секцій не знає, а ОСОБА_7 дивився щоб ніхто не йшов, яку віднесли до дому останнього. Потім він разом з ОСОБА_25 забрали ще одну батарею. Кожну батарею переміщували в руках у двох, взявши з двох боків. Цього ж вечора близько 24 год., разом з Приймою, дані три батареї здали до пункту прийому металобрухту ОСОБА_26 . Після чого повернулися до ОСОБА_24 додому, продовжуючи відпочивати. Отримані кошти, суму не пам`ятає, після здачі батарей поділили порівну. Пізніше ОСОБА_27 з Могилевським сказали йому, що скоро підійдуть та пішли у невідомому напрямку, через дві години повернулись.
ОСОБА_7 вказав, що щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 за пред`явленим йому обвинуваченням за частиною 3 статті 185 КК України винним себе визнав повністю, надав свідчення, які узгоджуються із показаннями ОСОБА_7 , не оспорив обставин, викладених в обвинувальному акті. ОСОБА_8 у судовому засіданні повідомив, що точно не пам`ятає дату, приблизно 20 грудня 2016 року він був з ОСОБА_9 у ОСОБА_7 вдома, останній їм запропонував сходити на чуже господарство викрасти батареї, але спочатку вони не погодились. Наступного дня, перебуваючи у ОСОБА_7 вдома по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 знову це запропонував і вони з ОСОБА_9 погодились. Конкретного розподілу ролей не було, хто буде першим заходити не домовлялись, визначались на місці. Підійшли близько 20-22 год. до подвір`я потерпілого, що знаходиться на тій же вулиці Калиновій, де живе ОСОБА_7 . ОСОБА_8 вказав, що залишився на вулиці, оскільки не схотів першим заходити на подвір`я, і мав повідомити інших про те, що хтось іде, а ОСОБА_7 з ОСОБА_9 зайшли у двір. При цьому ОСОБА_7 , відкрив хвіртку, яка зачинялась на засув, вони у двох винесли одну чавунну батарею на вісім секцій, через хвіртку, другий раз у двір заходив ОСОБА_25 з ОСОБА_9 , винесли батарею на 10 секцій, а ОСОБА_7 був на вулиці, а на третій раз на вулиці залишився ОСОБА_9 , а ОСОБА_25 з ОСОБА_24 винесли ще одну батарею на 10 секцій. Всі батареї перенесли додому до ОСОБА_7 . Точну кількість секцій вказати не може, не перераховував особисто, проте знає точно, що після того як ОСОБА_27 та ОСОБА_24 одразу після викрадення відвезли на таксі батареї на пункт прийому металобрухту, де продали їх ОСОБА_26 , вони розказали ОСОБА_8 , що у трьох батареях було 28 секцій. Після продажу кошти поділили, ОСОБА_7 йому дав 400 грн.
Крім того, ОСОБА_8 показав, що точного наміру та домовленості про кількість батарей, які вони у трьох будуть викрадати не було.
По другом епізоду викрадення батарей у ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 . ОСОБА_8 показав, суду, що домовились у двох з ОСОБА_9 викрасти ще дві чавунні батареї з подвір`я ОСОБА_11 , що залишились, про що не було відомо ОСОБА_7 , домовлялись у останнього вдома. Це відбувалось одразу після викрадення перших трьох батарей, приблизно о 24 год. може пізніше, точно не пам`ятає, годинника не мав. ОСОБА_28 викликав таксі, і з двору потерпілого ОСОБА_28 з ОСОБА_21 одразу виносили батареї до автомобіля таксі і вантажили у багажник. Заходили у двір двічі разом з ОСОБА_9 . Хто відчинив засув на хвіртці точно не пам`ятає. Викрали дві батареї по десять секцій, більше у господарстві батарей не залишилось. Водій таксі на ім`я ОСОБА_22 , про те, що батареї викрадені не знав. Одразу на таксі поїхали додому до ОСОБА_20 , що приймає металобрухт, щоб продати батареї, але він не відчинив вночі, тому повезли батареї додому до ОСОБА_29 у м.Тростянець, де поклали біля входу в подвір`я. Потім поїхали до ОСОБА_7 додому, йому нічого з ОСОБА_9 не розповідали. Зранку цього ж дня о 10-11 годині ОСОБА_8 з ОСОБА_9 поїхали від ОСОБА_24 додому до ОСОБА_28 , забрали батареї і повезли удвох з ОСОБА_9 батареї ОСОБА_30 , якому їх продали за 700 грн., які поділили порівну.
Під час допиту ОСОБА_8 вказав, що всього у потерпілого ОСОБА_11 у дворі було шість батарей всього на п`ятдесят вісім секцій, з яких одна на вісім секцій і п`ять на десять секцій. Одну батарею на 10 секцій викрав спочатку ОСОБА_7 , потім три батареї (одна на вісім секцій і дві на десять секцій) викрали вони у трьох, а ще дві по десять секцій ОСОБА_8 викрав у двох з ОСОБА_21 .
ОСОБА_8 вказав, що шкодує про вчинене, зробив для себе висновки, більше подібного вчиняти не буде, просив суд не позбавляти волі.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 суду показав, що 20 грудня 2016 року у ОСОБА_7 вдома по АДРЕСА_1 відпочивали, ОСОБА_7 запропонував піти до чужого господарства, де ніхто не живе, забрати батареї, на що вони з ОСОБА_8 спочатку не погодились. Наступного дня ОСОБА_7 ще раз їм запропонував піти викрасти батареї, на що вони погодились, домовились піти, коли потемніє, розподіл ролей не обговорювали, діяли по ситуації. Увечері цього ж дня близько 20-21 години зібрались, підійшли до подвір`я, що розташовувалось по цій же вулиці через чотири двори від ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_31 переліз через забор, відкрив засув хвіртки. Заходили у двох на подвір`я, він заходив по черзі і з Могилевським, і з ОСОБА_24 , першим він заходив з ОСОБА_32 , а ОСОБА_25 чекав, потім з ОСОБА_25 , з якими виніс батареї, перенісши їх додому до ОСОБА_7 . Потім третього разу чекав за межами подвір`я потерпілого, поки ОСОБА_24 з ОСОБА_25 виносили третю батарею. На території подвір`я батареї зберігались біля ганку до будинку, на них вказав ОСОБА_33 , їх на той момент було п`ять, одна точно була на вісім секцій і чотири по десять. Першою взяли батарею на вісім секцій. Після цього, коли три батареї перенесли до ОСОБА_7 у двір, останній повернувся і зачинив засув на хвіртці господарства потерпілого. У ОСОБА_34 дома дивились батареї, одна точно була на вісім секцій, дві по десять. Потім спільно вирішили здати батареї до пункту прийому металобрухту до ОСОБА_26 . Відвозили на таксі батареї він з ОСОБА_24 , по дорозі ще підібрали знайомого ОСОБА_35 . Могилевський не їздив з ними.
Крім того, ОСОБА_21 під час допиту показав, що після продажу ОСОБА_26 трьох батарей окремо з Могилевським вирішили уже вдвох без ОСОБА_7 вчинити крадіжку ще двох батарей, які залишились на подвір`ї потерпілого. Це вже відбулось після 24 год. на початку 1 години наступного дня. ОСОБА_8 викликав таксі, приїхав його знайомий. Спочатку ОСОБА_9 переліз через забор, відчинив хвіртку, чекали поки під`їде таксі, дочекавшись почали виносити удвох дві чавунні батареї по 10 секцій кожна, по одній вантажили одразу в багажник. ОСОБА_9 вказав, що він після цього зачинив хвіртку, перелізши через забор. Повезли дві батареї на таксі продавати ОСОБА_20 , але він не відчинив, а тому відвезли батареї додому до ОСОБА_8 і повернулись назад додому до ОСОБА_24 , де залишились ночувати. Зранку приблизно о 10 год. ОСОБА_7 викликав таксі їм, на якому ОСОБА_9 з ОСОБА_8 поїхали додому до останнього, де почекало таксі в яке вони завантажили батареї і поїхали на пункт прийому металобрухту до ОСОБА_36 , де отримали близько 700 грн.
ОСОБА_9 вказав, що щиро розкаявся, просив суд не позбавляти його волі, надати іспитовий строк для доведення виправлення.
Суд, дослідивши надані стороною обвинувачення докази, дійшов висновку, що вина обвинувачених у пред`явленому обвинуваченні доведена повністю.
Вина ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні по епізоду кримінального правопорушення, пов`язаного з викраденням електродвигуна з редуктором, належного ОСОБА_12 , крім показань обвинуваченого, підтверджується показаннями потерпілого, протоколами слідчих дій, висновком судової товарознавчої експертизи, які у сукупності підтверджують обставини вчиненого ОСОБА_7 діяння.
Так, потерпілий ОСОБА_12 під час допиту в судовому засіданні суду показав, що до події крадіжки півроку знав ОСОБА_7 були з ним у дружніх стосунках, він часто приходив, потерпілий йому дозволяв бути в нього. ОСОБА_12 показав, що точно часу не пам`ятає, колись придбав електродвигун з редуктором, він лежав у приміщенні гаражу під верстаком за адресою: АДРЕСА_5 . Одного разу точно не пам`ятає коли, влітку 2016 року побачив, що немає електродвигуна, спочатку не придав цьому значення. Одного разу приїжджали до нього працівники поліції допитували його з приводу крадіжки мопедів, і він їм розказав, що у нього пропав електродвигун, але заяви не подавав. Восени 2016 року до нього приїхали знову працівники поліції, які повідомили, що ОСОБА_7 зізнався у викраденні електродвигуна. Після цього подав заяву до поліції. Обвинувачений був часто у приміщенні гаражу, ОСОБА_12 дозволяв йому залишатись навіть без його присутності, ОСОБА_7 мав скутер, він міг сам там залишитись щось лагодити у скутері. Частину електродвигуна повернули працівники поліції, він відновленню не підлягає і не може використовуватись. Потерпілий вказав, що до обвинуваченого претензій не має, у призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Показання потерпілого узгоджуються з показаннями ОСОБА_7 , підтверджують місце, час, спосіб таємного викрадення майна та предмет крадіжки.
Крім того, з протоколу огляду місця події від 30.01.2017 року установлено, що на території господарства ОСОБА_12 по АДРЕСА_6 знаходиться господарська будівля , в якій розташоване приміщення гаража, в якому зберігався електродвигун, під час огляду нічого не вилучалось (а.с.7-9 том 2).
На підставі протоколу огляду місця події від 01.02.2017 року установлено, що в ході огляду території бази «Бондарка» у м.Тростянець по вул.Набережна у ОСОБА_15 , було вилучено фрагмент корпусу електродвигуна, який він придбав у чоловіка на ім`я ОСОБА_33 у травні 2016 року Указаний фрагмент постановою слідчого від 01.02.2017 визнано речовим доказом і передано власнику ОСОБА_12 (а.с.10-14 том 2).
Згідно з протоколом пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 01.02.2017 року, проведеного за участі свідка ОСОБА_15 , який впізнав за рисами обличчя ОСОБА_7 , як особу, який продав йому електродвигун з редуктором (а.с.21-23 том 2).
Під час слідчого експерименту, проведеного 28.02.2017 року ОСОБА_7 продемонстрував на місці по АДРЕСА_6 , вказав на місце на підлозі господарської будівлі, де він помітив електродвигун, також вказав на місце за приміщенням господарської будівлі, що розташована на неогородженій території, де сховав електродвигун, вказав напрямок в якому відніс викрадене (а.с.24-28 том 2).
Розмір заподіяної потерпілому ОСОБА_12 шкоди підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи від 20.02.2017 року № 19/119/9-3/536е, згідно з яким ринкова вартість двигуна електричного з редуктором на час вчинення кримінального правопорушення могла становити 1200 грн. (а.с.15-20 том 2).
Всі викладені докази суд визнає належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність суд визнає достатньою для висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні таємного викрадення майна ОСОБА_12 за обставин установлених судом.
Вина ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні по епізоду кримінального правопорушення, пов`язаного з викраденням заднього моста з легкового автомобіля марки «Москвич», належного ОСОБА_13 крім показань обвинуваченого, підтверджується показаннями потерпілого, протоколами слідчих дій, висновком судової товарознавчої експертизи.
Так, потерпілий ОСОБА_13 під час допиту в судовому засіданні суду показав, що до вчинення крадіжки з ОСОБА_7 мав товариські стосунки. ОСОБА_13 , придбав задній міст до автомобіля «Москвич» у с.Кам`янка на початку літа 2016 року, він зберігався на його подвір`ї по АДРЕСА_7 . Точної дати не пам`ятає, у 2016 році влітку кинувся, що заднього моста немає, спочатку подумав що десь лежить. Звертався до ОСОБА_7 чи не він взяв, але він заперечив причетність до крадіжки. Після розмови з ОСОБА_7 потерпілий подав заяву до відділення поліції. Після початку розслідування ОСОБА_7 зізнався і підходив до потерпілого, повідомляв, що шкодує про вчинене. ОСОБА_13 вказав, що до крадіжки ОСОБА_7 був вхожим до його господарства, міг бувати кожний день, дозволяв йому входити до нього без його присутності. ОСОБА_13 вказав, що шкода йому не відшкодована, але претензій до ОСОБА_7 у нього немає, у питанні покарання покладається на розсуд суду.
Показання потерпілого узгоджуються з показаннями обвинуваченого, підтверджують місце, час, спосіб таємного викрадення майна та предмет крадіжки. Крім того, показання ОСОБА_7 , надані ним під час судового розгляду узгоджуються з обставинами встановленими під час слідчого експерименту, проведеного 28.02.2017 року за його участі. Зокрема, під час слідчого експерименту ОСОБА_7 вказав, на домогосподарство по АДРЕСА_7 , вказав на хвіртку через яку увійшов всередину подвір`я, продемонстрував ділянку, на якій перебував задній міст від автомобіля «Москвич», повідомив про спосіб переміщення та залишення подвір`я вказаного господарства і напрямок, в якому залишив місце події з викраденим (а.с.34-38 том 2).
Розмір заподіяної потерпілому ОСОБА_13 шкоди підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи від 14.02.2017 року № 19/119/9-4/40е, згідно з яким ринкова вартість заднього моста в зборі 1987 року виготовлення до легкового автомобіля «Москвич» на час вчинення злочину могла становити 1000 грн. (а.с.31-33 том 2).
Всі викладені докази суд визнає належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність суд визнає достатньою для висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення майна ОСОБА_13 за обставин установлених судом.
Вина ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні по епізоду кримінального правопорушення, пов`язаного з викраденням алюмінієвого казана ємністю 50 л та однієї чавунної батареї на десять секцій, належних ОСОБА_11 , вина ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у пред`явленому обвинуваченні по епізоду кримінального правопорушення, пов`язаного з таємним викраденням ними однієї чавунної батареї на 8 секцій та двох чавунних батарей на десять секцій, вина ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у пред`явленому обвинуваченні по епізоду кримінального правопорушення, пов`язаного з таємним викраденням ними двох чавунних батарей по десять секцій, належних ОСОБА_11 за обставин установлених судом, крім показань обвинувачених, підтверджується частково показаннями потерпілого ОСОБА_11 , свідків сторони обвинувачення ОСОБА_16 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_18 , протоколами слідчих дій, висновками судових експертиз.
Так, потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що до події обвинувачених не знав. ОСОБА_11 вказав, що з дозволу директора «Лісгоспу» як колишньому працівнику йому привезли вісім білих чавунних батарей на 66 секцій, дві по 3 секції і шість на 10 секцій, які вже були у використанні у кабінеті у директора «Лісгоспу». Вирішив залишити їх біля ганку у дворі у домогосподарстві АДРЕСА_8 , в якому не проживав постійно. Залишив батареї, які були покладені одна на одну і прикриті, до теплої пори року там зберігатись, щоб зробити опалення в будинку, а сам жив у будинку доньки. Одного разу прийшов і не побачив батарей, захвилювався, зателефонував онуку, повідомив, що викрадені батареї. Онук вказав, що бачив три батареї по десять секцій потерпілого на пункті прийому металобрухту на «Мінводах». Йому ще працівники поліції привезли одну батарею на вісім секцій, яку він забрав, вважаючи, що хай буде, але ОСОБА_11 вважав, що то не його батарея, оскільки його батареї були по десять секцій. Щоб забрати батареї з пункту прийому металобрухту найняв хлопців, витратив на це кошти. Забрав три батареї по 10 секцій, інші батареї невідомо де. Крім того, потерпілий вказав, що у нього у подвір`ї був котел (казан) об`ємом до 80 літрів, він був біля батарей коло порогу до будинку, його також було викрадено. Спочатку виявив викрадення казанка у грудні 2016 року, до поліції не звертався, хотів підключити електрострум до батарей. На другий день прийшов виявив викрадення всіх батарей. Навідувався до господарства то через день, то через два дня. До поліції звернувся після викрадення батарей. ОСОБА_11 вказав, що один обвинувачений привіз йому одну батарею на десять секцій, яку він забрав, в подальшому під час судового розгляду повідомляв, що обміняв її в іншого чоловіка на іншу батарею. Потерпілий вказав, що претензій до ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не має, ними шкода відшкодована. До ОСОБА_8 претензії має, він не хоче йому платити кошти в сумі 3000 грн., за які він хоче встановити собі опалення у будинку. У питанні покарання ОСОБА_11 вказав, що обвинувачені є молодими хлопцями, просив суворо не карати.
Показання потерпілого ОСОБА_11 в цілому узгоджуються з показаннями обвинувачених в частині часу, місця вчинення крадіжки казана та чавунних батарей. Проте, є розбіжності у між показаннями обвинувачених та показаннями потерпілого у частині кількості викрадених батарей та кількості їх секцій.
Допитаний в судовому засіданні як свідок сторони обвинувачення ОСОБА_18 суду показав, що точної дати не пам`ятає, наприкінці 2016 року двоє молодих хлопців, з якими був ще один, на автомобілі таксі моделі «Волга» привезли йому три чугунні секційні батареї , колір не пам`ятає. Вони їх вигрузили, запропонували купити, спочатку зважили, свідок віддав кошти і хлопці поїхали. Одна з батарей була менше за дві інших. Наступного дня дві батареї, що були більше, кількість секцій не пам`ятає, встиг продати, а одну меншу вилучили працівники поліції. Батареї були не нові, вже використовувались, але були придатні для експлуатації.
Указані свідчення ОСОБА_18 узгоджуються з протоколами пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 24.01.2017 проведено за участі свідка ОСОБА_18 , який за рисами обличчя впізнав ОСОБА_9 та ОСОБА_39 як хлопців, які у трьох ще з одним хлопцем 20.12.2016 привезли до нього на автомобілі чорного кольору дві батареї по десять секцій та одну по вісім (а.с.190-195 том 1).
Допитаний в судовому засіданні як свідок сторони обвинувачення ОСОБА_16 суду показав, що точної дати не пам`ятає йому у 2016 році двічі привозили з інтервалом 1 чи два дня чавунні батареї білого кольору, всі які були він видав працівникам поліції. Ці батареї йому привезли одного дня на автомобілі «Dacia» синього кольору,здавав ОСОБА_40 батарею і казанок, другий раз на іншому таксі, було двоє хлопців, точно не пам`ятає. Потім приходив ОСОБА_41 питав у нього чи не приносили батареї, він телефонував до поліції, які вилучили батареї. Казанок не вилучали, бо встиг продати, він був достатньо великим за розміром. Батареї були придатні для опалення.
Указані свідчення ОСОБА_16 узгоджуються з протоколами пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 13.01.2017, проведеним за участі ОСОБА_16 , який впізнав за рисами обличчя ОСОБА_7 , який йому продав 20.12.2016 року чавунну батарею, а в середині грудня алюмінієвий чан, також ОСОБА_16 за рисами обличчя (волосся, брови, ніс, очі, губи підборіддя) впізнав ОСОБА_9 як особу, що продав йому 21 грудня 2016 чавунні батареї. Крім того, ОСОБА_16 , впізнав за загальними рисами обличчя ОСОБА_8 як особу, що живе по пров.Лучанському і він продав йому чавунні батареї 21.12.2016 року. (а.с.196-204 том 1).
Допитаний в судовому засіданні як свідок сторони обвинувачення ОСОБА_42 суду показав, що є зятем потерпілого ОСОБА_11 , знає ОСОБА_24 , оскільки як водій таксі його декілька разів підвозив, інших обвинувачених не знає. ОСОБА_37 вказав, що точної дати не пам`ятає, його викликав ОСОБА_7 додому, з ним сіли двоє хлопців, ОСОБА_24 доїхав до вокзалу і вийшов, а інші хлопці поїхали на пров.Лучанський, звідти вони забрали дві батареї білого кольору, чавунні, великі, у двох несли до машини. Потім свідок відвіз їх на вул.Червоноармійську у м.Тростянці, де їх здали у пункті прийому металобрухту, потім хлопців відвіз у район вокзалу і висадив біля магазину «Кристал». Після обіду в цей же день його зять спитав чи не возив батареї, йому розказали, хто це був. Потім слідчий попросив відвезти батареї потерпілому з «Хлібзаводу», точно не пам`ятає чи одну чи дві возив.
Указані свідчення ОСОБА_43 узгоджуються з протоколами пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 13.01.2017, проведеного за участі ОСОБА_37 , який впізнав за загальними рисами обличчя ОСОБА_8 . ОСОБА_9 як чоловіків, які 21.12.2016 року перевозили з пров.Лучанського дві батареї на вул.Вознесенську. Крім того, ОСОБА_37 впізнав ОСОБА_7 як чоловіка, якого він всередині грудня 2016 року підвозив і допомагав йому перевозити чан (а.с.205-213 том 1).
Допитаний в судовому засіданні як свідок сторони обвинувачення ОСОБА_44 суду показав, що знає ОСОБА_24 . Підвозив його як таксист. Пам`ятає, що близько 24 год, дати не пам`ятає у 2016 році, йому зателефонував ОСОБА_7 , він приїхав на автомобілі «Волга», його чекав останній і ще один хлопець, йому завантажили три батареї і він відвіз в район хлібзаводу «Залізничник». Дві батареї було по 10 секцій, щодо третьої не звернув уваги, були білі чавунні. Після того як ОСОБА_7 , у двох з іншим хлопцем здали батареї, він дочекався і відвіз їх до магазину «АТБ», ОСОБА_7 з ним розплатився, а на наступний день працівники поліції розповіли, що батареї були викрадені.
Показання свідків повністю узгоджуються з показаннями обвинувачених, не містять протиріч, є логічними послідовними і в сукупності підтверджують факт перевезення обвинуваченими з вул.Калинова у м.Тростянець до ОСОБА_18 та ОСОБА_16 та факт продажу останнім п`ятьох білих чавунних батарей, одна з яких була менша за інші, а чотири по десять секцій.
З протоколу огляду місця події від 21.12.2016 року та фототаблиць до нього установлено, що місцем події є домогосподарство по АДРЕСА_8 біля якого виявлені сліди підошв взуття та транспортного засобу. З боку вулиці домогосподарство огороджене дерев`яним парканом висотою 1,7 м. Вхід до господарства здійснюється через металеву хвіртку, поруч з якою є металеві ворота. Всередині на подвір`ї виявлено сліди взуття. Ліворуч на подвір`ї розташований одноповерховий будинок., поблизу порогу якого виявлено лінійні сліди схожі від батарей, біля яких також виявлено сліди взуття. З місця події вилучено два гіпсових виливки слідів взуття, які визнані речовим доказом (а.с. 158, 176-179 том 1).
З протоколів огляду місця події від 21.12.2016 та від 22.12.2016 року з фототаблицями до них по АДРЕСА_9 у ОСОБА_16 були вилучені три чавунні батареї білого кольору, а по пров.Гаївському, 2б у м.Тростянець на території хлібзаводу «Залізничник» було вилучено в ході огляду видану ОСОБА_18 одну чавунну батарею на вісім секцій (а.с. 180-183, 185-189 том 1).
Вилучені три чавунні батареї по десять секцій та одна батарея на вісім секцій були визнані речовими доказами і передані ОСОБА_11 .
На підставі висновку судової товарознавчої експертизи від 03.01.2017 року № 19/119/9-3/4620е судом установлено, що вартість алюмінієвого казана ОСОБА_11 з урахуванням зносу на грудень 2016 року могла становити 389 грн., вартість однієї чавунної батареї по 10 секцій могла становити 460 грн., тобто п`яти батарей - 2300 грн., вартість однієї чавунної батареї по вісім секцій могла становити 368 грн. (а.с.164-168).
З протоколу огляду від 22.12.2016 року встановлено, що у приміщенні відділення поліції ОСОБА_8 видав своє взуття пару чоловічих зимових ботинок помаранчевого кольору, в яке він був взутий 20 та 21.12.2016 року під час вчинення крадіжки батарей (а.с.184 том 1)
Указане взуття ОСОБА_8 та гіпсові виливки слідів взуття, що були вилучені з місця події по вул.Калинова, 47 у м.Тростянець були предметом експертного дослідження. На підставі висновку судової трасологічної експертизи від 04.01.2017 року № 19/119/6-2/1568е установлено, що слід низу підошви взуття, зафіксований в гіпсовому зліпку № 1, залишений взуттям того ж типу, що і взуття на ліву ногу, вилучене у ОСОБА_8 .. Слід низу підошви взуття, зафіксований у гіпсовому зліпку № 2, залишений не взуттям, вилученим у ОСОБА_8 (а.с.170-175 том 1).
З протоколу проведення слідчих експериментів від 14.01.2017 та доданих до нього фототаблиць, проведених за участі обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що останні відтворили на місці вчинення злочину свої дії, продемонструвавши на місці домогосподарство потерпілого ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 , спосіб проникнення на його територію господарства. ОСОБА_7 продемонстрував механізм як він через огорожу, потрапив на подвіря, як він відчинив засув-трубу, відкривши таким чином хвіртку, через яку у подвір`я проник ОСОБА_9 . Кожен обвинувачений продемонстрували як вони по черзі у двох брали батарею з подвір`я і виносили, вказали на місце де вони зберігались на подвір`ї. Крім того, обвинувачені продемострували на місці господарство по АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_24 , куди вони зносили батареї, вказали, місце де вантажили батареї в автомобіль навпроти будинку ОСОБА_7 (а.с. 229-235 том 1).
Належність, достовірність, допустимість указаних письмових доказів, протоколів слідчих дій та висновків судових експертиз учасниками кримінального провадження не оспорювалась, оцінивши їх виходячи з вимог статті 94 КПК України, суд визнає їх належними та допустимими доказами, а їх сукупність разом з показаннями обвинувачених та свідків та частково з показаннями ОСОБА_11 достатньою для підтвердження обставин пред`явленого ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачення
Показання потерпілого ОСОБА_11 щодо викрадення у нього восьми батарей на 66 секцій суд не може покласти в основу вироку, оскільки вони не узгоджуються з дослідженими під час судового розгляду доказами сторони обвинувачення. Потерпілий ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду не надав доказів, я б спростовували факт викрадення обвинуваченими спільно 6 батарей на 58 секцій, з яких п`ять на десять секцій, одна на вісім.
І обвинувачені, і свідки підтвердили, що з господарства по АДРЕСА_8 були викрадені батареї, одна з яких була менша за інші. Крім того, у ОСОБА_18 була вилучена батарея на 8 секцій, яку згідно з розпискою від 22.12.2016 року ОСОБА_11 отримав як свою, що власноручно вказав у розписці (а.с.159 том 1).
Відповідно до частин 1 та 3 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Враховуючи указані вимоги процесуального закону суд не може взяти до уваги посилання потерпілого ОСОБА_11 на те, що обвинувачені викрали вісім, а не шість батарей оскільки доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, стороною обвинувачення відповідно до статті 338 КПК було змінено обвинувачення по епізоду спільного викрадення 20.12.2016 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 майна ОСОБА_11 лише в частині кількості секцій трьох викрадених ними батарей, згідно зміненого обвинувачення, яке підтвердилось дослідженими судом доказами, обвинувачені викрали дві батареї по десять секцій і одна на вісім. В іншій частині обвинувачення не змінювалось, а тому суд не може вийти за межі висунутого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачення, тим більше, що це очевидно погіршить їх становище (а.с.244-249 том 2).
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10 вважав, що його підзахисний вчинив фактично одиничний продовжуваний злочин, а не два окремих епізоди таємного викрадення чужого майна, оскільки вважав, що вчинене охоплювалось його єдиним умислом. Крім того, вважав, що діяння ОСОБА_9 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 185 КК України, оскільки не доведено вчинення ним таємного викрадення чужого майна із проникненням у сховище. Наявність огорожі у домогосподарстві ОСОБА_11 на думку захисника не свідчить про те, що територія його подвір`я є сховищем, а лише встановлює видимі межі цієї території. Для сховища є характерним наявність засобів охорони від доступу сторонніх осіб охорона, сигналізація.
Суд вважає указані доводи захисника ОСОБА_10 необґрунтованими і відхиляє з таких мотивів.
Продовжуване вилучення майна згідно з роз`ясненнями пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10 повинно складатися із низки тотожних дій, які мають загальну мету та із самого початку охоплюються єдиним злочинним наміром на заволодіння конкретним майном.
Крадіжка майна із одного джерела та одним і тим самим способом не може кваліфікуватись як продовжуваний злочин за відсутністю даних щодо єдиного умислу на привласнення конкретної кількості майна. Отже, якщо особа, вчиняючи крадіжки, не мала наміру на викрадення певної кількості майна і кожна крадіжка була самостійним епізодом, то в таких випадках в діях особи буде повторність, а не одиничний продовжуваний злочин.
Доводи захисника ОСОБА_10 про наявність у ОСОБА_21 єдиного умислу на викрадення всіх батарей, які зберігались на подвір`ї потерпілого, не узгоджуються з показаннями його підзахисного, який таких обставин не повідомляв, як і не пояснювали подібного інші обвинувачені. Натомість про спрямованість умислу ОСОБА_21 та інших обвинувачених свідчать їх дії, які підтверджуються їх показаннями. Зокрема, і ОСОБА_21 , і ОСОБА_8 вказували, що умисел та домовленість між ними щодо викрадення ще двох батарей, що залишились на подвір`ї по АДРЕСА_8 виник у них після реалізації ОСОБА_7 і ОСОБА_21 попередньо викрадених ними трьох батарей. ОСОБА_21 ОСОБА_8 вирішили повторно вчинити викрадення двох батарей на відміну від першого епізоду спільно у двох, без участі ОСОБА_7 .
Отже, викладене свідчить про те, що ОСОБА_21 не мав при вчиненні першого епізоду крадіжки від 20.12.2016 року наміру на викрадення певної кількості майна, умисел на вчинення наступного епізоду виник пізніше і після завершення першого епізоду.
Також необґрунтованими є доводи захисника ОСОБА_10 про те, що проникнення на територію подвір`я домогосподарства належного ОСОБА_11 не є проникнення до сховища.
Згідно з роз`ясненнями пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10 вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке.
Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном.
Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо. Не може визнаватися сховищем неогороджена і така, що не охороняється, площа або територія, на яку вхід сторонніх осіб є вільним, а також та, що була відведена та використовується для вирощування продукції чи випасу тварин (сад, город, ставок, поле тощо).
Виходячи з установлених на підставі показань обвинувачених, потерпілого, протоколу огляду місця події, протоколів слідчих експериментів за участі обвинувачених обставин територія подвір`я домогосподарства ОСОБА_11 з боку вулиці огороджена парканом висотою 1,7 м, металевими воротами та хвірткою, яка зачиняється на засув, що є засобом охорони від доступу до подвір`я сторонніх осіб, що є ознакою сховища. При цьому для кваліфікації території як сховища достатньо наявності огорожі і відсутність вільного доступу на територію. Обвинувачені потрапили до подвір`я потерпілого із подоланням перешкод, а не шляхом вільного доступу, перелізши через забор і відчинивши зсередини засув.
Проникнення на територію домоволодіння без згоди власника, тим більше в умовах відсутності вільного доступу є протиправним і огорожа із зачиненою хвірткою, яка вільно не відчиняється, є способом забезпечення схоронності майна, що зберігається на території подвір`я, яке в такому разі є сховищем. Обвинувачені входили на територію саме з метою вчинення крадіжки і такий умисел у них виник саме до проникнення. Саме в цьому полягає підвищена суспільна небезпечність таких діянь, які пов`язані із вторгненням із подоланням перешкод на огороджену територію приватного домоволодіння.
За таких обставин, суд вважає вину ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у пред`явленому обвинуваченні доведеною повністю.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує:
- по епізодам таємного викрадення у травні та в липні 2016 року відповідно майна, належного ОСОБА_12 та ОСОБА_13 - за частиною 2 статті 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно (епізоди вчинені після вчинення ОСОБА_7 у квітні 2016 року кримінального правопорушення за частиною 1 статті 185 КК України, за який його засуджено попереднім вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 15.08.2016 року);
- по епізодам від середини грудня 2016 року та від 19.12.2016, пов`язаним з таємним викраденням алюмінієвого казана та однієї чавунної батареї, належних ОСОБА_11 - за частиною 3 статті 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням до сховища;
- по епізоду від 20.12.2016 таємного викрадення ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_45 трьох чавунних батарей, належних ОСОБА_11 - за частиною 3 статті 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням до сховища.
Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує:
-по епізоду від 20.12.2016 таємного викрадення ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_45 трьох чавунних батарей, належних ОСОБА_11 - за частиною 3 статті 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням до сховища;
-по епізоду від 21.12.2016 таємного викрадення ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_45 двох чавунних батарей, належних ОСОБА_11 - за частиною 3 статті 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням до сховища.
Дії ОСОБА_9 суд кваліфікує по епізоду від 20.12.2016 таємного викрадення ОСОБА_45 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 трьох чавунних батарей, належних ОСОБА_11 та по епізоду від 21.12.2016 таємного викрадення ОСОБА_45 спільно з ОСОБА_8 двох чавунних батарей, належних ОСОБА_11 - за частиною 3 статті 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням до сховища.
Визначаючи обвинуваченим покарання, суд виходить з таких мотивів.
Так, частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.Відповідно до вимог частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним п`яти епізодів злочинів, які належать до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який вину свою визнав, є особою віком 21 рік, раніше судимий за злочини проти власності, але вчинив нові кримінальні правопорушення в період іспитового строку, не одружений, дітей не має, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Як пом`якшуючі вину обставини обвинуваченого ОСОБА_7 суд відповідно до статті 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння у розкритті злочину, часткове відшкодування шкоди потерпілому. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не установлено.
Таким чином, з урахуванням викладеного, виходячи із засад, передбачених статтею 65 КК України, ураховуючи позицію потерпілих, які претензій до ОСОБА_7 не мають, проте, з огляду на кількість вчинених епізодів кримінальних правопорушень, вчинення їх через незначний час після ухвалення попереднього вироку, що свідчить про те, що ОСОБА_7 належних висновків не зробив, вчинив аналогічні злочини проти власності, що свідчить про антисоціальну направленість поведінки обвинуваченого та його небажання стати на шлях виправлення, а тому суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства.
Отже, ОСОБА_7 слід призначити за частиною 2 статті 185 КК України та за частиною 3 статті 185 КК України покарання у виді позбавлення на мінімальний строк згідно з санкцією указаних статей.
Остаточне покарання ОСОБА_17 слід призначити за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків.
Згідно з приписами частини 4 статті 70 КК якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно до статті 71 КК якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Як установлено судом, злочини, передбачені частиною 2 статті 185 КК ОСОБА_17 вчинив до постановлення вироку від 15 серпня 2016 року, а кримінальні правопорушення, передбачені частиною 3 статті 185 КК - після постановлення вказаного вироку.
Таким чином, ОСОБА_17 слід призначити покарання за сукупністю злочинів на підставі частини 4 статті 70 КК, а саме шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком від 15.08.2016 року більш суворим, призначеним за частиною 2 статті 185 КК, а вже після цього на підставі статті 71 КК визначити ОСОБА_7 остаточне покарання, частково приєднавши призначене на підставі ч. 4 ст. 70 КК покарання до покарання, призначеного за частиною 3 статті 185 КК.
Указаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 01.08.2017 року у справі № 562/1573/15-к.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним двох епізодів злочинів, які є тяжким кримінальним правопорушенням, особу обвинуваченого, який вину свою визнав, є особою віком 20 років, раніше не судимий, злочин вчинив вперше, не одружений, зі слів має малолітню дитину, працює неофіційно, відомостей про його негативну репутацію немає, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Як пом`якшуючі вину обставини обвинуваченого ОСОБА_8 суд відповідно до статті 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння у розкритті злочину, часткове відшкодування шкоди потерпілому, що полягала у відшкодування 500 грн. та надання однієї чавунної батареї. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не установлено.
Таким чином, з урахуванням викладеного, виходячи із засад, передбачених статтею 65 КК України, ураховуючи позицію потерпілого ОСОБА_11 , який хоч і мав претензії до ОСОБА_8 , проте, не просив суворого покарання обвинуваченим з огляду на їх молодий вік, з огляду на наявність низки пом`якшуючих вину ОСОБА_8 обставин, які істотно знижують тяжкість вчиненого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням статті 69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду покарання, не передбаченого у санкції статті за цей злочин, у виді громадських робіт, яке на переконання суду буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним двох епізодів злочинів, які є тяжким кримінальним правопорушенням, особу обвинуваченого, який вину свою визнав, є особою віком 21 року, неодружений, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно,на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Крім того, ОСОБА_9 раніше двічі судимий за злочини проти власності, після першого вироку, за який йому було призначено найм`якіше покарання, належних для себе висновків не зробив, через незначний час вчинив два епізоди крадіжки майна ОСОБА_11 . Крім того, у період судового розгляду цього кримінального провадження вже будучи обвинуваченим за аналогічні злочини, ОСОБА_9 повторно вчинив кримінальне правопорушення за частиною 2 статті 185 КК України, за який його засуджено попереднім вироком суду,що свідчить про антисоціальну направленість поведінки обвинуваченого, схильність його до вчинення злочинів проти власності інших осіб, і недостатність для його виправлення покарань, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства.
Як пом`якшуючі вину обставини обвинуваченого ОСОБА_9 суд відповідно до статті 66 КК України визнає його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування потерпілому шкоди у розмірі 3000 грн. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , судом не установлено.
Таким чином, з урахуванням викладеного, виходячи із засад, передбачених статтею 65 КК України, ураховуючи позицію потерпілого ОСОБА_11 , який не мав претензій до ОСОБА_9 , просив його суворо не карати з огляду на його вік, наявність низки пом`якшуючих вину ОСОБА_9 обставин, які істотно знижують тяжкість вчиненого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання із застосуванням статті 69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду покарання, не передбаченого у санкції статті за цей злочин, у виді обмеження волі, яке на переконання суду буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Ураховуючи, що ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 02 квітня 2018 року було задоволено клопотання прокурора та до обвинуваченого ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було змінено на домашній арешт ухвалою суду від 15.05.2018, тому у строк покарання обвинуваченому слід зарахувати строк попереднього ув`язнення за період з 02.04.2018 року до 15.05.2018 року включно на підставі частини 5 статті 72 КК України з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням обмеження волі.
Потерпілим ОСОБА_11 було подано цивільний позов у кримінальному провадженні, в якому просив стягнути з ОСОБА_7 на його користь 849 грн. матеріальної шкоди та 1000 моральної шкоди. Крім того, ОСОБА_11 просив стягнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в солідарному порядку 1288 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди (а.с.45-46 том 1).
У зв`язку з відмовою потерпілого від позову в частині вимог до ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ухвалою суду від 27.06.2018 року було прийнято його відмову від цивільного позову та закрито провадження в цій частині цивільного позову.
Потерпілий ОСОБА_11 та його представник ОСОБА_14 в частині вимог до обвинуваченого ОСОБА_8 цивільний позов підтримали, просили задовольнити. Проте, потерпілий ОСОБА_11 під час судового розгляду у поясненнях озвучував значно більший розмір майнових претензій до обвинувачених, які суперечать розміру вимог, викладених у позові. Зокрема, вважав, що ОСОБА_8 має йому надати 3000 грн. як це зробив ОСОБА_9 , посилаючись на те, що йому потрібні кошти на встановлення опалення.
Обвинувачений ОСОБА_8 проти позову ОСОБА_11 заперечив, посилаючись на те, що чотири чавунні батареї були повернуті потерпілому майже одразу, оскільки були вилучені з пунктів прийому металолому. Крім того, він особисто привіз ОСОБА_11 ще одну чавунну батарею на 10 секцій, придатну для експлуатації, яку він взяв і не відмовився від неї. Крім того, під час судового розгляду потерпілому були передані кошти в сумі 500 грн., які він також взяв у рахунок відшкодування шкоди.
Вирішуючи вимоги ОСОБА_11 до ОСОБА_8 у межах предмету та підстав позову та на основі доказів, наявних в матеріалах кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.
Як встановлено судом ОСОБА_29 у результаті двох епізодів від 20.12.2016 (разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_21 ) та від 21.12.2016 (разом з ОСОБА_9 ) вчинив таємне викрадення однієї чавунної батареї на вісім секцій вартістю 368 грн. та чотирьох батарей на десять секцій, вартістю 460 грн. кожна згідно з висновком судової товарознавчої експертизи від 03.01.2017 року. Отже, загальний розмір викрадених за участі ОСОБА_8 п`яти чавунних батарей складає 2208 грн. (368 грн. + (460 грн.х4)).
При цьому потерпілий за змістом цивільного позову просив відшкодувати йому шляхом стягнення у тому числі з ОСОБА_8 матеріальну шкоду лише за епізодом від 20.12.2016 року, вчиненого останнім з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , в результаті якого у ОСОБА_11 було викрадено три чавунні батареї одна на вісім секцій і дві на 10 секцій на загальну суму 1288 (368 грн. + (460 грн.х2)).
Згідно з розписок ОСОБА_11 від 21.12.2016 та від 22.12.2016 року останній підтвердив, що він від працівників поліції отримав свою чавунну батарею на вісім секцій та три належних йому чавунних батареї на десять секцій, які були постановою слідчого визнані речовими доказами і передані на зберігання потерпілому (а.с.159,160 том 1).
Таким чином, з п`яти викрадених у ОСОБА_11 обвинуваченим ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 чавунних батарей чотири були фактично повернуті ОСОБА_11 .
ОСОБА_11 під час судового розгляду не заперечував, що ОСОБА_8 йому додатково привіз одну чавунну батарею, але він вважав, що вона не є подібною до викрадених у нього, є гіршою. Проте, ОСОБА_11 вказав, що все одно взяв таку батарею від обвинуваченого в рахунок відшкодування шкоди і вже нею розпорядився, обмінявши на іншу, яка йому більш підходить. Крім того, ОСОБА_11 не заперечив, що під час судового розгляду ОСОБА_8 передав йому 500 грн. грошових коштів у рахунок відшкодування шкоди.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини
Згідно з позовною заявою на думку ОСОБА_11 злочин було вчинено за більшою участю ОСОБА_7 , який був обізнаний у тому хто є власником чавунних батарей, та своїми підбурюваннями схилив інших до вчинення злочину.
Разом з тим, ОСОБА_11 заявив вимогу про солідарне стягнення з обвинувачених за епізодом від 20.12.2016 року майнової та моральної шкоди за викрадення трьох чавунних батарей.
Потерпілий має право вимагати відшкодування завданої шкоди частково або в повному обсязі як від усіх осіб, які спільними діями або бездіяльністю завдали шкоди, разом, так і від будь-кого з них окремо (частина 1 статті 543 ЦК). В останньому випадку виконання зобов?язання із відшкодування шкоди одним із її заподіювачів припиняє зобов?язання повністю або частково. У разі одержання відшкодування не в повному обсязі від одного із заподіювачів шкоди, потерпілий має право вимагати недоодержане від решти осіб, які завдали шкоди. Оскільки солідарні боржники залишаються зобов?язаними доти, доки їхній обов?язок не буде виконаний у повному обсязі, особи, які завдали шкоди, не звільняються від зобов?язання (частина 2 статті 543 ЦК України).
За таких обставин, ураховуючи, що ОСОБА_11 заявив вимоги до ОСОБА_29 з солідарного відшкодування шкоди лише по епізоду від 20.12.2016, пов`язаного з викраденням трьох чавунних батарей, ураховуючи, що ОСОБА_11 чотири батареї були повернуті працівниками поліції, одну батарею повернув ОСОБА_29 , сплатив також 500 грн., інші солідарні боржники ОСОБА_7 . ОСОБА_9 відшкодували ОСОБА_11 шкоду, що стало підставою для відмови від позовних вимог до них, суд дійшов висновку, що матеріальна шкода ОСОБА_11 на загальну суму 1288 грн. солідарно трьома обвинуваченими компенсована.
Майнових вимог по епізоду викрадення 21.12.2016 року ОСОБА_46 спільно з ОСОБА_9 - ОСОБА_11 двох батарей по десять секцій на суму 920 грн. у позовній заяві не заявляв.
Відповідно до частини 4 статті 543 ЦК України виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Отже, ураховуючи викладене, позов ОСОБА_11 в частині заявлених вимог до ОСОБА_29 про відшкодування матеріальної шкоди за епізодом від 20.12.2016 року задоволенню не підлягає.
Вирішуючи позов ОСОБА_11 в частині стягнення з ОСОБА_29 моральної шкоди, суд виходить з таких мотивів.
Вимоги про моральну шкоду ОСОБА_11 мотивував тим, що вчинення крадіжок завдало йому значних моральних страждань та негативно вплинули на психічне здоров`я, оскільки він був позбавлений майна, що придбавав не один рік.
Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
На переконання суду внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_11 безумовно зазнав моральної шкоди, пов`язаної втратою його майна, вжиттям ним заходів, необхідних для відновлення його прав, він є особою похилого віку (78 років).
Ураховуючи викладене, вимоги розумності і справедливості, оскільки чотири з викрадених шести батарей ОСОБА_11 були повернуті одразу в той же день, указане майно не є значної вартості, суд дійшов висновку, що є підстави для часткового задоволення вимог ОСОБА_11 в частині стягнення з ОСОБА_29 на його користь 500 грн. у відшкодування моральної шкоди.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України, зокрема три чавунні батареї (радіатори) по 10 секцій кожна, що вилучені 21.12.2016 року у ОСОБА_16 по АДРЕСА_10 , а також одна чавунна батарея (радіатор) на 8 секцій, вилучена 22.12.2016 троку у ОСОБА_18 по АДРЕСА_11 та передані на відповідальне зберігання ОСОБА_11 вважати повернутими власнику; два сліди підошви взуття на двох гіпсових зліпках - необхідно знищити; пару чоловічого зимового взуття (черевики), вилучені у ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили повернути обвинуваченому; фрагмент корпусу електродвигуна, переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_12 необхідно вважати повернутим власнику.
Ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 23.12.2016 року було накладено арешт з метою забезпечення речових доказів на пару чоловічого зимового взуття (черевики), вилучені у ході огляду у ОСОБА_8 ,який на підставі частини 4 статті 174 КПК слід скасувати, оскільки потреба у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала (а.с.161-162 том 1).
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відповідно до статті 124 КПК України, слід стягнути з обвинувачених в дохід держави у дольовому порядку. У кримінальному провадженні № 0000582 від 22.12.2016 року було проведено судова товарознавча та судова трасологічна експертизи загальна вартість яких 791,64 (263,88 грн. + 527,76 грн.) (а.с.163, 169 том 1) слід стягнути в рівних долях з трьох обвинувачених по 263,88 грн. (791,64 грн.: 3). У кримінальних провадженнях № 0000017 від 11.01.2017 року та №000587 від 23.12.2016 були проведені судова товарознавча та судова автотоварознавча експертизи на загальну суму 967,56 грн. (263,88 грн. + 703,68 грн.) (а.с.15, 31 том 2), яка підлягає стягненню з ОСОБА_7 .
Ухвалами слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 17.01.2017 року до обвинувачених був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не продовжувався і закінчився. Клопотань про застосування до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжного заходу прокурором не подано і підстав, передбачених статтею 177 КПК України для прийняття відповідного рішення суд не вбачає.
У зв`язку з оголошенням обвинуваченого ОСОБА_21 в розшук ухвалою суду від 13.03.2018 року матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_9 були виділені в окреме провадження № 1-кп/588/68/18, у межах якого після установлення його місця знаходження ухвалою суду від 02.04.2018 року до ОСОБА_9 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою (а.с.150-151 том) 3. Після об`єднання виділених 13.03.2018 відносно ОСОБА_9 матеріалів до первісного кримінального провадження № 1-кп/588/9/18 ухвалою суду від 15.05.2018 року за клопотанням захисника ОСОБА_9 було змінено запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком до 01.07.2018 року.
Клопотання про продовження строку домашнього арешту прокурором не подано, ураховуючи завершення кримінального провадження і виконання ОСОБА_9 процесуальних обов`язків на час дії цього запобіжного заходу, суд дійшов висновку, що у застосуванні цього запобіжного заходу відпала потреба, а тому його необхідно скасувати.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 368-374, 392, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 185КК України, частиною 3 статті 185 КК України.
За частиною 2 статті 185 КК України (епізоди від травня 2016 року та від липня 2016 року) призначити ОСОБА_47 покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за попереднім вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 15.08.2016 року, більш суровим покаранням, що призначене за цим вироком за частиною 2 статті 185 КК України, визначити ОСОБА_47 покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
За частиною 3 статті 185 КК України (епізоди від середини грудня 2016 року, від 19 та 20 грудня 2016 року) призначити ОСОБА_47 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком за частиною 3 статті 185 КК України частково приєднати невідбуту ОСОБА_48 частину покарання призначеного на підставі частини 4 статті 70 КК України у виді 2 (місяців) позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_47 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці.
Строк покарання ОСОБА_47 обчислювати з дня затримання для виконання цього вироку.

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 3 статті 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
ОСОБА_49 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 3 статті 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Зарахувати ОСОБА_50 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення на підставі частини 5 статті 72 КК України за період з 02.04.2018 року до 15.05.2018 року включно з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням обмеження волі.
Строк покарання ОСОБА_50 обчислювати з дня прибуття і взяття на облік у виправному центрі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_51 в частині вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_4 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_51 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. моральної шкоди.
У задоволенні цивільного позову в іншій частині - відмовити.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 15.05.2018 року у виді домашнього арешту скасувати.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 23.12.2016 на пару чоловічого зимового взуття (черевики), вилучених у ході огляду у ОСОБА_4 .
Речові докази: три чавунні батареї (радіатори) по 10 секцій кожна, а також одна чавунна батарея (радіатор) на 8 секцій, що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_52 вважати повернутими власнику; два сліди підошви взуття на двох гіпсових зліпках, щозберігаються у кімнаті речових доказів Тростянецького відділення поліції Охтирського ВП ГУ НП в Сумській області - після набрання вироком законної сили - знищити; пару чоловічого зимового взуття (черевики), вилучених у ОСОБА_4 , та які зберігаються у кімнаті речових доказів Тростянецького ВП Охтирського ВП ГУ НП в Сумській області після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_53 ; фрагмент корпусу електродвигуна, переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_54 вважати повернутим власнику.
Стягнутиз ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 1231 (одна тисяча двісті тридцять одна) грн. 44 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 263 (двісті шістдесят три) грн. 88 коп.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 263 (двісті шістдесят три) грн. 88 коп.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченим.

Суддя ОСОБА_1