Справа № 185/4491/18
Провадження № 1-кс/185/1010/18
У Х В А Л А

06 червня 2018 року м.Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши погоджене з прокурором Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001269 від 03.06.2018 року,
В С Т А Н О В И В:
Клопотанням слідчий порушує питання про накладення арешту, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, на транспортний засіб автомобіль марки ЗІЛ ММ 345021 д.н. НОМЕР_1 , блакитного кольору, в кузові якого знаходяться дрова, який згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12.10.2002 року належить ОСОБА_6 , який проживає за адресою: Дніпропетровська область, Покровський район, с. Романки.
З клопотання вбачається, що 02.06.2018 року близько 13:00 години за адресою: м. Павлоград, вул. Луганська, біля буд. 201-А, працівниками Павлоградського ВП було зупинено автомобіль марки ЗІЛ ММ 245021 д.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який перевозив дрова. За зазначеним фактом в ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України за № 0001269 від 03.06.2018 року, зазначений автомобіль з дровами визнано речовими доказами в кримінальному провадженні. Клопотання мотивовано, тим, що зазначене майно є доказом злочину, являється предметом вчинення злочину, має значення речових доказів. Також зазначено, що у разі повернення зазначеного майна буде створена перешкода у встановленні об`єктивної істини у кримінальному провадженні.
Прокурор підтримав клопотання частково, зазначив що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України за № 0001269 від 03.06.2018 року, внесено в ЄРДР за фактом викрадення дров, а автомобіль є знаряддям злочину, просив накласти арешт на дрова шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, а на автомобіль накласти арешт шляхом заборони його відчуження.
ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що він є власником автомобілю марки ЗІЛ ММ 345021 д.н. НОМЕР_1 , який придбав за дорученням. Зазначений автомобіль знаходиться у його користуванні вже 13 років, просив не арештовувати автомобіль, оскільки він працює на автомобілі, це його єдиний дохід, щодо дров, зазначив, що він їх придбав, для особистого використання, так як в нього в будинку пічне опалення.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Розглянувши клопотання, вивчивши додані до нього документи, з`ясувавши думку прокурора, ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до витягу з ЄРДР за № 0001269 від 03.06.2018 року, 02.06.2018 року близько 13:00 години за адресою: м. Павлоград, вул. Луганська, біля буд. 201-А працівниками Павлоградського ВП було зупинено автомобіль марки ЗІЛ ММ 245021 д.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який перевозив дрова.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 02.06.2018 року вищевказаний автомобіль був оглянутий, щодо вилучення будь-якого майна та його місця знаходження в протоколі нічого не зазначено. Відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 02.06.2018 року, автомобіль з дровами марки ЗІЛ ММ 345021 д.н. НОМЕР_1 , блакитного кольору, який згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12.10.2002 року належить ОСОБА_6 , визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0001269.
Слідчим у клопотанні зазначено, що арешт вилученого майна необхідно здійснити у зв`язку з забезпеченням подальшого повного, неупередженого доказування у кримінальному провадженні та забезпечення збереження речових доказів, жодних підстав та мотивування щодо заборони або обмеження користування, розпорядження автомобілем марки ЗІЛ ММ 345021 д.н. НОМЕР_1 , відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, щодо існування обставин, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, в клопотанні не зазначено.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12.10.2002 автомобіль марки ЗІЛ ММ 345021 д.н. НОМЕР_1 , блакитного кольору належить ОСОБА_6 , який проживає за адресою: Дніпропетровська область, Покровський район, с. Романки.
Відповідно до довіреності від 09.06.2005 року серії ВСА № 686302, ОСОБА_6 надає право користуватися та розпоряджатися автомобілем марки ЗІЛ ММ 345021 д.н. НОМЕР_1 . ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч.10, 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Вказаний автомобіль з дровами відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України.
Відповідно до приписів ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб
Слідчий суддя враховує пояснення прокурора в судовому засіданні, який зазначив про можливість накладення арешту на автомобіль шлях заборони тільки його відчуження, без обмеження у праві розпорядження та користування, також те, що слідчим в клопотанні жодних підстав та мотивування щодо заборони або обмеження користування, розпорядження автомобілем марки ЗІЛ ММ 345021 д.н. НОМЕР_1 , відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, не зазначено, а також враховуючи принцип змагальності та диспозитивності відповідно до яких слідчий як сторона обвинувачення є вільним у використанні своїх прав та на свій розсуд використовує свої права, при цьому суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх прав.
З огляду на викладене, з метою дотримання принципу верховенства права, положень ст. 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованих Україною, враховуючи положення ч. 4 ст. 173 КПК України, щодо застосування найменш обтяжливого способу арешту, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001269 від 03 червня 2018 року задовольнити частково.
Накласти арешт, шляхом заборони відчуження на автомобіль марки ЗІЛ ММ 345021 д.н. НОМЕР_1 , блакитного кольору, № шасі НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12.10.2002.
Накласти арешт, шляхом заборони заборони відчуження, розпорядження та користування, на дрова, які знаходяться в автомобілі марки ЗІЛ ММ 345021 д.н. НОМЕР_1 , блакитного кольору, № шасі НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12.10.2002.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її оголошення, підозрюваним, обвинуваченим, третіми особами, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали, та виконується негайно слідчим.

Слідчий суддя ОСОБА_1