АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1091/18 Справа № 194/469/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши 21 травня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження №0000719 за апеляційною скаргою прокурора Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської областівід 18 квітня 2018 року, якою клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22 квітня 2008 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до 11 років позбавлення волі. Звільнився 13 березня 2017 року по відбуттю строку покарання,
було повернуто прокурору, для усунення недоліків, -

В апеляції:

- прокурор, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В обґрунтування вказує, що ухвала суду першої інстанції, підлягає скасуванню оскільки є незаконною, необґрунтованою у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального законодавства та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Прокурор, вважає, що суд дійшов помилкового висновку про обов`язкову участь законного представника по кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 без наявності на те підстав, визначених ч. 1 ст. 44 КПК України. На спростування твердження суду про неможливість викликати законного представника через не зазначення відомостей про нього в клопотанні прокурор зазначив, що чинним КПК не передбачено зазначення в клопотанні анкетних відомостей законного представника. Крім того вказав, що адреса проживання ОСОБА_9 , яка є матір`ю ОСОБА_8 , вказана в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Тому вважає, що клопотання відповідає нормам кримінального процесуального законодавства, містить належним чином викладені обставини вчиненого суспільно небезпечного діяння та правильно вказана правова кваліфікація.

Згідно обвинувального акту, органами досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні, суд першої інстанції клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України стосовно ОСОБА_8 повернув прокурору для усунення недоліків.
За висновком суду першої інстанції у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, реєстру матеріалів досудового розслідування, органами досудового розслідування не було залучено до участі у процесуальних діях досудового розслідування за участю ОСОБА_8 його законного представника, або органу опіки та піклування, що підтвердив і прокурор у підготовчому засіданні. У матеріалах відсутні докази участі законного представника, або органу опіки та піклування у процесуальних діях за участю особи, що скоїла суспільно-небезпечне діяння, вручення їй клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та реєстру матеріалів досудового розслідування. Також, відсутність відомостей про законного представника особи, яка скоїла суспільно-небезпечне діяння, позбавило можливості суд викликати його в судове засідання.Крім того судом зазначено, що у випадку встановлення під час досудового розслідування, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності, то воно має кваліфікуватися як суспільно небезпечне діяння, а не як кримінальне правопорушення.
Вислухавши учасників кримінального провадження, а саме прокурора який підтримав доводи та вимоги апеляції та просив їх задовольнити, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів, вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За положеннями п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, до повноважень суду першої інстанції, віднесено прийняття рішення під час підготовчого судового засідання про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вказані вимоги закону при постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції належним чином не були дотримані.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, до висновку про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, суд прийшов з тих підстав, що органами досудового розслідування не було залучено до участі у процесуальних діях за участю ОСОБА_8 його законного представника, або органу опіки та піклування, в матеріалах відсутні докази участі законного представника, або органу опіки та піклування у процесуальних діях за участю особи, що скоїла суспільно-небезпечне діяння, вручення їй клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та реєстру матеріалів досудового розслідування, відсутні відомостей про законного представника, та також суд вказав, щоу випадку встановлення під час досудового розслідування, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності, то воно має кваліфікуватися як суспільно небезпечне діяння, а не як кримінальне правопорушення.
Однак з таким висновком, колегія суддів не погоджується, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи і не ґрунтується на кримінальних процесуальних нормах закону та суперечить дійсним обставинам справи і нормам закону по своїй суті.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру відбувається в особливому порядку, який викладено в главі 39 чинного КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 506 КПК України визначено, що особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника, а стаття 507 КПК містить імперативний припис про обов`язкову участь захисника в такому провадженні. Як вбачається з написаного, законодавець не визначив категоричності з приводу обов`язкової участі законного представника по відповідним кримінальним провадженням.

Водночас норми ст. 44 КПК передбачають обов`язкове залучення законного представника (поняття законний представник включає в себе і представника органів опіки і піклування) до участі в процесуальній дії разом із підозрюваним чи обвинуваченим лише у разі, якщо повнолітню особу, яка має статус підозрюваного або обвинуваченого, визнано у встановленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною. Як законний представник, так і захисник користується процесуальними правами особи, інтереси якої він представляє або захист якої він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним або обвинуваченим і не може бути доручена представнику або захиснику.

Як вбачається з написаного, законодавець не визначив категоричності з приводу обов`язкової участі законного представника по відповідним кримінальним провадження, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про повернення клопотання саме з цих підстав. Такої ж думки колегія суддів дотримується і щодо тверджень суду першої інстанції про необхідність вручення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та реєстру матеріалів досудового розслідування законному представнику, а також щодо необхідності зазначення відомостей про законного представника в обвинувальному акті. Оскільки вимоги щодо обов`язкової участі залучення законного представника відсутні, то і вирішення всіх інші питань є безпідставними. Крім того, положення ст.ст. 291, 292 зазначення вказаних обставин в клопотанні про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру також не передбачають.
Щодо підстави, визначеної судом першої інстанції для повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, необхідності кваліфікувати діяння, яке вчинено у стані неосудності, як суспільно небезпечне діяння, а не як кримінальне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила саме суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Однак виклад прокурором у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру фактичних обставин саме щодо кримінального правопорушення щодо ОСОБА_8 , які прокурор вважає встановленими та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, передбачено п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, а тому колегія суддів, вважає вказаний недолік формальним та не суттєвим, і який не є перешкодою для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, і суд не позбавлений можливості усунення цього недоліку у судовому процесі.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що повернення у даному випадку, у тому числі і клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору передбачає не формальну його невідповідність вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як вбачається зі змісту даного клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, останній містить виклад фактичних обставин суспільно небезпечних діянь, які прокурор вважає встановленими, де чітко і конкретно вказане місце їх вчинення, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, необхідні анкетні дані особи щодо якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, а тому дане клопотання відповідає і узгоджується з вимогами ст. 291 КПК України.

За таких обставин, рішення суду про повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характерне можна визнати обґрунтованим, викладені в ухвалі суду першої інстанції підстави, які слугували поверненню прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характер, колегія суддів, вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам і вище вказаним нормам процесуального кримінального закону, а тому ухвала підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження і не ґрунтується на кримінальних процесуальних нормах закону, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ст. 409 КПК України, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження поверненню на новий розгляд у суді першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає апеляційну скаргу прокурора такою, що підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2018 року щодо повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України стосовно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4