В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/2452/17

Провадження № 1-кп/348/120/18

20 червня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Надвірна кримінальне провадження №0000392 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, працюючого слюсарем ТОВ «Зелена Говерла», не судимого, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах:

19 червня 2017 року, приблизно о 00.20 год. обвинувачений ОСОБА_6 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії та навиків керування мотоциклами, в темну пору доби, суху погоду, керуючи мотоциклом марки МТ-11, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на час вчинення кримінального правопорушення був відсутній, з непрацездатними передніми світловими приладами, рухався ділянкою автодороги по вул. Шевченка в с.Красна Надвірнянського району Івано-Франківської області у напрямку м. Надвірна. У цей час поблизу Краснянської сільської ради Надвірнянського району на місці зупинки маршрутних транспортних засобів, а саме на правому узбіччі дороги по напрямку руху мотоцикла знаходився пішохід ОСОБА_4 . Обвинувачений ОСОБА_6 , в порушення вимог п.1.2., п.1.10, п.2.1 а), п.2.3. б), п.2.9 в), п.10.1, п.12.1, п.19.1 а) Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, рухаючись без світла фар, сам поставив себе в такі умови, що не міг своєчасно виявити пішохода на узбіччі дороги, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на праве узбіччя, де вчинив наїзд на ОСОБА_4 . В результаті порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_4 , відповідно до висновку експерта № 146 від 23.08.2017, отримав тілесні ушкодження: закритий травматичний перелом обох кісток правої гомілки, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння, та викликали тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, однак заперечив стосовно розміру заявленого до нього цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди та дав суду показання про те, що він проживає в АДРЕСА_1 разом із своєю сім"єю, має на утриманні малолітню дитину, та працює слюсарем ТОВ «Зелена Говерла». Також зазначив, що має посвідчення водія категорії "В", а посвідчення на керування мотоциклами немає.

Стосовно події 19 червня 2017 року пояснив наступне. Того дня близько о 00.30 год. він їхав мотоциклом марки МТ-11, який придбав для власних потреб, від своєї матері до себе додому. Перед цим він підвозив додому продавця мазанину. Того дня не вживав спиртні напої та його мотоцикл був у цей день справний. Коли він повертався додому, на вулиці було темно, і вже в ході руху додому він виявив, що погасла фара на його мотоциклі, однак він вирішив надалі продовжити рух на невеликій швидкості, так як до його домівки залишалося приблизно 3-4 км. Рухаючись по автодорозі у с.Красна Надвірнянського району без світла фар, а саме біля Краснянської сільської ради Надвірнянського району, він нікого не бачив з пішоходів. Намагаючись рухатися поближче до правого узбіччя, він не виявив пішохода на узбіччі дороги, виїхав правою стороною мотоцикла (коляскою) на узбіччя, де і вчинив наїзд на потерпілого ОСОБА_4 . Однак в той момент він не зрозумів, що міг когось зачепити, тому, не зупиняючись, поїхав додому. Вже зранку до нього приїхали працівники поліції і від них він довідався, що збив людину. В подальшому він приходив до потерпілого в лікарню, оплачував тому лікування, купував згідно призначення необхідні медикаменти. У вчиненому щиро кається, запевнив суд, що подібного більше не повториться і просить його суворо не карати. Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди визнає частково, оскільки він не має коштів в тому розмірі, який просить стягнути з нього потерпілий, так як він в лютому 2018 року також отримав травму, йому ампутовано палці на руці, що перешкоджає заробляти достатньо коштів, на роботу повернувся тільки декілька днів тому. Просить зменшити до мінімально можливого суму моральної шкоду. Також просить звільнити його від призначеного покарання по амністії, оскільки в нього на утриманні є малолітня дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, його вина доводиться зібраними по кримінальному провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_4 суду дав показання про те, що 19 червня 2017 року приблизно о 00.30 год. він разом з своїм другом знаходився на зупинці в с. Красна Надвірнянського району. В цей час знизу по дорозі рухався мотоцикл без світла фар, яким керував ОСОБА_6 . Його товариш сказав відбігти всторону, однак він не встиг цього зробити, так як ОСОБА_6 здійснив наїзд на нього, зачепивши коляскою мотоцикла, а сам, не зупиняючись, поїхав дальше по напрямку свого руху. Від отриманого удару, який був дуже сильним, він впав, а коли в шоковому стані намагався підвестися, виявив, що в нього пошкоджена нога. На подію збіглися люди, які і викликали "швидку" та працівників поліції. Внаслідок отриманих травм він знаходився на лікуванні понад 10 місяців, зокрема на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з 19 червня 2017 року по 14 жовтня 2017 року, стаціонарному та санаторному лікуванні з 29 березня 2018 року по 05 травня 2018 року, що підтверджується відповідними листками непрацездатності. Його надалі болить нога, кістка погано зрослася, він потребує знову операційного втручання та реабілітації. Вважає, що у ДПТ є вина ОСОБА_6 , який рухався на мотоциклі без світла фар. Також зазначив, що в результаті ДТП він зазнав матеріальних збитків, які частково відшкодовані обвинуваченим, а тому просить відшкодувати обвинуваченим моральну шкоду в сумі 40 000,00 грн. та понесені ним судові витрати. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що він переніс значний фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, тривоги і страху за своє життя і здоров"я, що змушений був тривалий час лікуватися, був порушений його звичайний ритм життя та роботи. Він і на сьогоднішній день відчуває певні незручності, пов"язані з його травмою в ДПТ. Однак у призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 не настоює на суворій мірі покарання.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні злочину також доводиться іншими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 19 червня 2017 року, схемою та фототаблицею до нього, в яких деталізовано місце вчинення ДТП в с.Красна Надвірнянського району Івано-Франківської області ( а.с.62-69);

- протоколом огляду місця події від 19 червня 2017 року та фототаблицею до нього, в якому зазначено, що під час огляду господарства по АДРЕСА_1 вилучено мотоцикл марки МТ-11 без наявного на ньому реєстраційного номера ( а.с.70-77);

- висновком щодо результатів медичного огляду №95 від 19 червня 2017 року , згідно якого у ОСОБА_6 ознак сп"яніння не виявлено. ( а.с.78);

- висновком експерта № 4.2-489/17 від 14.08.2017 року, з якого вбачається, що на момент експертного огляду та дослідження гальмівна система мотоцикла марки «МТ-11» без реєстраційного номера знаходилась у стані часткової відмови. На момент експертного огляду та дослідження рульове керування мотоцикла марки «МТ-11» без реєстраційного номера знаходилась у працездатному етані. На момент експертного огляду та дослідження передні світлові прилади мотоцикла марки «МТ-11» без реєстраційного номера знаходились у стані відмови. Всі виявлені несправності гальмівної системи пов`язані із непрацездатністю гальмівного механізму переднього колеса та непрацездатністю передніх світлових приладів носять експлуатаційний характер та виникли до ДТП. Оскільки несправність гальмівного механізму переднього колеса носить експлуатаційний характер, тому водій мав можливість виявити несправність під час експлуатації ТЗ. Виявлені несправності гальмівної системи пов`язані із непрацездатністю гальмівного механізму переднього колеса та непрацездатністю передніх світлових приладів є наслідком конструктивних недоліків та порушенням правил експлуатації вищевказаних систем. (а. с. 80-83);

- висновком експерта № 146 від 21.08.2017 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_4 мав місце закритий травматичний перелом обох кісток правої гомілки, з приводу чого 20.06.2017 року було проведено оперативне лікування (МОС правої великогомілкової кістки блокуючим інтрамедулярним стержнем, на що вказують наявні післяопераційні рубці в ділянці правого колінного суглобу та гомілці. Вказана травма правої гомілки отримана від дії тупого твердого предмету, може відповідати терміну утворення вказаним підекспертним, і згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння, та викликали тривалий розлад здоров`я. Відсутність перебування на лікуванні більше 21 дня не відповідає характеру заподіяної травми правої гомілки, а тому не може бути підставою для зміни ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.(а. с. 84-85);

Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діянь, інкримінованих йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілого та свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування та безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим необережного кримінального правопорушення проти безпеки руху транспорту.

В ході судового розгляду всі учасники судового засідання погодились з дослідженим обсягом доказів в судовому засіданні, оскільки клопотань про дослідження доказів, що не були предметом розгляду не заявляли, заперечень щодо неповноти з"ясування обставин під час розгляду в умовах закінчення з"ясування обставин кримінального провадження також не заявляли. Судом розглянуті всі клопотання щодо забезпечення розгляду кримінального провадження доказами.

Суд приймає докази, надані стороною обвинувачення, стороною захисту та докази одержані під час судового розгляду. Відповідно до вимог ст. 94 КПК суд оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення. Жоден доказ не має наперед установленої сили. При цьому має бути усунено усі розумні сумніви.

З врахуванням викладеного, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши письмові матеріали, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, кваліфіковані вірно.

Суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України, складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а і запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також роз`яснення, що містяться п.п. 20, 21 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до яких при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуває на обліку у психіатра, однак згідно висновку судово-психіатричного експерта №283/2017 від 09.11.2017 року обвинувачений ОСОБА_6 психічними розладами не страждає і не страждав в період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину, ОСОБА_6 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не потребує. (а.с.96-99)

Тому при призначенні покарання ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до необережних злочинів, та не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за яким характеризується з позитивної сторони, що на обліку у лікаря нарколога не перебуває, його відношення до скоєного, поведінку до і після вчинення злочину, а також думку потерпілого, який має претензії морального характеру до обвинуваченого і міру покарання просить обрати не сувору, однак згідно чинного законодавства.

Обставинами, що пом"якшують покарання ОСОБА_6 , суд враховує повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування матеріальних збитків.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановленю.

Тому, з врахуванням всіх обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, думку потерпілого щодо несуворого покарання, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах, встановлених в санкції частини статті Кримінального кодексу у виді штрафу. Також суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати автотранспортними засобами.

На думку суду, саме таке основне покарання у виді штрафу буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Окрім того в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 звернувся із заявою про звільнення його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», так як він має на утриманні малолітню дитину - дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року, що набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України та особи, визнані винними у вчинені необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України та не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, проживає та має на утриманні малолітню дитину - дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно якої не позбавлений, подав заяву про застосування до нього акту амністії, а обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, тому суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Потерпілим ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 , відповідно до якого він просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_6 40 000 грн. моральної шкоди; 2000 грн. витрат на здійснення юридичних послуг адвокатом (а.с.21,79).

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд враховує характер і обсяг страждань потерпілого, вимушених змін у його житті, що вимагало докладання суттєвих зусиль для його організації, зміни звичного укладу, позбавлення протягом тривалого часу можливості повноцінно працювати та заробляти кошти на прожиття, що він тривалий час перебував на лікарняному та не мав змоги працювати, а на лікування спрямовані значні кошти бюджету, що спричиняло йому значні труднощі, внаслідок отриманої травми він був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а також з врахуванням матеріального становища обвинуваченого, який втратив пальці руки, та виходячи з принципів розумності й справедливості, вважає що позов ОСОБА_4 про відшкодування моральних збитків підлягає частковому задоволенню на суму 30 000 грн.

Відповідно до положень, викладених в ч.ч.1,2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З обвинуваченого ОСОБА_6 згідно до положень ч.1 ст.124 КПК України на користь потерпілого підлягає до стягнення понесені ним втрати на правову допомогу по даному кримінальному провадження по оплаті гонорару його представникові (адвокату) в розмірі 2000 грн. з врахування наданого розрахунку.

Також, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати в кримінальному провадженні в розмірі 692,09 грн. за проведення інженерно-транспортної експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 .

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 3400 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.

Звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі п. «в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року, що набрав чинності 07.09.2017 року.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Стягути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 30000,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн., а всього 32000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 692,09 грн. за проведення інженерно-транспортної експертизи.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Речові докази:

-мотоцикл марки МТ-11, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 - повернути власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1