печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Києві скаргу Голови Правління громадської організації «Правозахисник Миколаївської області» ОСОБА_3 на бездіяльність компетентних осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -
В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді надійшла вказана скарга, подана в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність компетентних осіб Генеральної прокуратури України з невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза заявою від 07 травня 2018 року.

Особа, яка звертається зі скаргою зазначає, що бездіяльність Генеральної прокуратури України полягає у невиконанні положень ст. 214 КПК України, а саме до Єдиного реєстру досудових розслідуваньне було внесено відомості за заявою останньої про вчинення кримінальних правопорушень.

Посилаючись на відсутність інформації про внесення відомостей за вищезазначеною заявою до Єдиного реєстру досудових розслідуваньособа, яка подала скаргу просить зобов`язати уповноважену особу Генеральної прокуратури України внести відомості про кримінальні правопорушення, як вважає заявник, до Єдиного реєстру досудових розслідуваньта розпочати досудове розслідування.

В судове засідання особа, якою подано скаргу не з`явилась, до суду надійшла заява у якій остання доводи скарги підтримала та просила задовольнити.
Представник Генеральної прокуратури України в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, що у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що представник Генеральної прокуратури України неодноразово не з`явся в судове засідання, строк перебування скарги на розгляді, слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі.
Слідчий суддя, вивчивши скаргу, та дослідивши матеріали надані в її обґрунтування, приходить до наступного висновку.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

В ході розгляду скарги встановлено, що ОСОБА_3 до Генеральної прокуратури України було направлено заяву про вчинення, на його думку, суддею Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_4 , суддями апеляційного суду Миколаївської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_8 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, відомості за якою просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Системний аналіз положень ст. ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідуваньпісля отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідуваньта для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вбачається, що ОСОБА_4 , просить внести відомості щодо вчинення суддею Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_4 , суддями апеляційного суду Миколаївської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_8 , на його думку, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, у своїй заяві фактично не погоджуючись з ухваленим процесуальними рішеннями суддів у цивільній справі № 2/487/256/16 за позовом ОСОБА_9 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання нікчемним кредитного договору, використовуючи свою заяву як поза процесуальний спосіб оскарження, використавши надане право на оскарження передбачене ЦПК України, поряд із цим, в заяві відсутні об`єктивні обставин, які б вказували на наявність розумних сумнівів щодо правосудності вказаних судових рішень.

Положення ч. 2 ст. 126 Конституції України проте, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВСУ «Про незалежність судової влади» втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.

Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.

Крім цього, означені положення кореспондуються з правовою позицією, викладеною в рішенні ЄСПЛ у справі «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року, де вказується, що одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким рішенням суду. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні ЄСПЛ «Брумареску проти Румунії».

Здебільшого, особи, що подають скаргу на бездіяльність яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідуваньпро можливі вчинення злочинів суддею, у своїй заяві виказують фактичну незгоду з прийнятим процесуальним рішенням судді.

Таким чином, зобов`язання внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза заявою такого роду, де фактично заявником висловлюється у такий спосіб незгода з прийнятим процесуальним рішенням судді, що прямо суперечить ст. 126 Конституції України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та не відповідає практиці ЄСПЛ.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою, а відтак у її задоволенні слід відмовити, керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
У задоволення скарги Голови Правління громадської організації «Правозахисник Миколаївської області» ОСОБА_3 на бездіяльність компетентних осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1