Провадження № 1-кс/243/1002/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2018 року м. Слов`янськ
Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
законного представника підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області клопотання старшого слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002254 від 05.09.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитрів Донецької області, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся старший слідчий СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області майор поліції ОСОБА_4 з клопотання погодженим прокурором Слов`янської місцевої прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
З клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що на той час неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 16 серпня 2017 року у денний час знаходився в дворі будинку АДРЕСА_3 , де підійшов до гаражу, що належить ОСОБА_8 та через отвори в стінах вказаного гаражу ОСОБА_5 побачив транспортний засіб мопед марки «НОRSE HL50-3», без державного реєстраційного номеру, № рами НОМЕР_1 .
16.08.2017 року близько 22 години 00 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, на той час неповнолітній ОСОБА_5 прийшов до вказаного гаража у дворі будинку АДРЕСА_3 , і діючи умисно, таємно,

з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, взявшись руками за ворота гаражу застосував фізичну силу й не однократно став тягнути за стулку воріт гаража. Пошкодивши таким чином запірний пристрій воріт гаражу, на той час неповнолітній ОСОБА_5 відкрив одну стулку воріт, через яку проник у гараж, що є сховищем.
Руками викотивши з приміщення гаражу мопед марки «НОRSE HL50-3» з об`ємом двигуна 49 см3, без державного реєстраційного номеру, № рами НОМЕР_1 на той час неповнолітній ОСОБА_5 незаконного заволодів вказаним транспортним засобом, вартістю 2 300,00 грн, що належить потерпілому ОСОБА_8 та залишивши місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим розпорядилися на власний розсуд, в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток в сумі 2300 гривень.
24.05.2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у сховище.
Слідчий обґрунтовує необхідність обрання запобіжного заходу тим, що застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення скоєння ним іншого кримінального правопорушення та запобіганню його спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тобто необхідність обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення слідчого та прокурора, які в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити, а також думку підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , та законного представника ОСОБА_7 , які просили відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно із п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
При цьому, відповідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При вирішенні питання про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та враховує обставини передбачені ст. 178 КПК України.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 178 КПК України, передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених устатті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» № 14310/88 від 28 жовтня 1994 року зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Так наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 04.09.2017 року, в якому зафіксоване місце вчинення кримінального правопорушення, як гараж у дворі будинку АДРЕСА_3 ; протоколом огляду місця події від 04.09.2017 року, в якому зафіксовано місцезнаходження та стан викраденого мопеду, а саме: м. Слов`янськ, гаражне товариство «Ялинка», гараж № НОМЕР_2 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 07.09.2017, згідно якого останній повідомив, де та при яких обставинах він знайшов свій мопед; протоколами допитів свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . ОСОБА_12 , які пояснили при яких саме обставинах вони бачили ОСОБА_5 з викраденим мопедом «НОRSE»; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 13.09.2017, який пояснив, що саме ОСОБА_5 ремонтував у нього шину на мопеді «НОRSE»; протоколом впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 від 13.09.2017, який впізнав ОСОБА_5 ,

як особу, яка ремонтувала у нього шину на мопеді «НОRSE»; висновком судово-автотоварознавчої експертизи від 07.09.2017, згідно якої встановлена вартість викраденого мопеду.
Разом з тим слідчий суддя зазначає, що до неповнолітнього підозрюваного згідно зі ст. 492 КПК може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених КПК. Слід враховувати, що затримання та тримання під вартою як винятковий захід може застосовуватись лише у випадку, коли неповнолітній підозрюється чи обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо слідчий/прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК. Крім урахування згаданих підстав, слідчий суддя, беручи до уваги практику ЄСПЛ (Рішення від 27 листопада 2008 року у справі «Свершов проти України»), зобов`язаний враховувати і вік підозрюваного (обвинуваченого).
Так слідчий суддя, враховує, що тримання під вартою має застосовуватись до неповнолітнього лише як винятковий захід з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»).
Слід зазначити, що на міжнародному рівні існує консенсус стосовно того, що для дітей, які перебувають у конфлікті із законом, період часу між вчиненням злочину й остаточним реагуванням на цей вчинок має бути якомога коротшим. Чим триваліший цей період, тим більшою є імовірність того, що захід реагування втратить свій позитивний і виховний вплив, і тим більше шкоди буде завдано репутації дитини (пункт 51 Зауваження загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей»). Із часом неповнолітній особі все важче, а іноді й неможливо логічно і психологічно пов`язати процедуру судового розгляду та винесення рішення із самим правопорушенням (п. 20.1 Мінімальних стандартних правил ООН щодо відправлення правосуддя стосовно неповнолітніх). При цьому згідно з п. 17 Правил ООН щодо захисту неповнолітніх, позбавлених волі, судам потрібно враховувати особливе становище тієї категорії неповнолітніх, до яких під час досудового розслідування чи судового розгляду застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Розгляд кримінальних проваджень щодо вказаної категорії осіб має пріоритетний та першочерговий характер навіть порівняно з іншими провадженнями щодо неповнолітніх, у яких обрано м`якший запобіжний захід або ж такого заходу не застосовано взагалі.
У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.
Пунктом "с" частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.
У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.

Вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а тримання під вартою має застосовуватись до неповнолітнього лише як винятковий захід з визначенням якомога коротших термінів такого тримання.
Так під час судового засідання достовірно встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
На обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра підозрюваний ОСОБА_5 не перебуває, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 9)
Відповідно до характеристики на ОСОБА_5 , виданої Слов`янським багатопрофільним регіональним центром професійної освіти імені П.Ф. Кривоноса вбачається, що ОСОБА_5 безвідповідальний, схильний до брехні, не виконував правила поведінки учня, не поважав товаришів, ігнорував зауваження викладачів та майстрів, агресивний у висловлюваннях. Перебуває на обліку в кримінальній поліції, у службі у справах неповнолітніх дітей в навчальному закладі. (а.с.10)
Згідно характеристики з місця проживання ОСОБА_5 зарекомендував себе посередньо. (а.с. 10 зворотній бік)
Згідно довідки Слов`янського МРВ з питань пробації видно, що ОСОБА_5 був засуджений 18.01.2016 року Слов`янським міськрайонним судом за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання. (а.с. 11)
Відповідно до довідки Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_5 розшукувався Слов`янським ВП ГУНП в Донецькій області, як особа що переховується від органів досудового розслідування за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, ОРС № 44-538 від 21.11.2017 року.
Згідно довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що ОСОБА_5 перетинав державний кордон України. (а.с. 36)
Оцінюючи сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, письмових доказів, які обґрунтовують наявність підозри відносно ОСОБА_5 , та характеризуючих матеріалів відносно підозрюваного, слідчим суддею також враховується розмір заподіяної майнової шкоди потерпілому, критичне ставлення підозрюваного до вчиненого злочину в якому він підозрюється, факт відшкодування матеріальних збитків, вікові та психологічні особливості ОСОБА_5 , який в силу ст. 89 КК України не судимий, активно сприяв розкриттю злочину, свою провину визнає у повному обсязі, щиро кається у вчиненому, має позитивну характеристику з останнього місця роботи на посаді підсобного робітника.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні запевнив, що не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, або іншим чином впливати на кримінальне провадження, вказав, що буде постійно з`являтись за першим викликом до слідчого, законний представник підозрюваного зазначила, що готова відшкодувати завдані збитки потерпілому.
Таким чином слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим Слов`янського ВП недостатньо мотивоване клопотання, а перелічені в ньому ризики не знайшли свого повного підтвердження у судовому засіданні.
Також, слід зауважити, що посилання слідчого у своєму клопотання на прогнозування ймовірності вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення та ухилення останнього від явки до слідчого та суду є безпідставним й не може сприйматись судом як об`єктивне та використовуватись при вирішенні клопотання, оскільки воно побудоване на самих лише припущеннях слідчого.

На переконання слідчого судді більшь м`який запобіжний захід може забезпечити належну поведінку підозрюваного, оскільки в нього є постійне місце проживання, підозрюваний не зловживає спиртними напоями чи вживанням наркотичних засобів, не перебуває на обліку в нарко та психо диспансерах, відсутні ознаки продовження вчинення підозрюваним злочинів, в нього наявні соціальні зв`язки.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов до переконання про відсутність підстав для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту внаслідок відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.
Отже, оскільки прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, у задоволенні клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.
Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчинені злочину за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, той факт, що підозрюваний на теперішній час не навчається та не працевлаштований, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Виходячи в першу чергу із інтересів підозрюваного, вважаю, що вказана міра запобіжного заходу є такою що відповідає його інтересам та такою, що в достатній мірі забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 492 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002254 від 05.09.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти в залі суду негайно.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арештустроком на два місяці, тобто з 25.05.2018 року по 23.07.2018 року включно, заборонивши йому на протязі встановлено строку цілодобово залишати своє житло.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:
1) заборонити йому цілодобово залишати житло за постійним місцем проживання ( АДРЕСА_2 ).
2)прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
3)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження.
Ухвала втрачає законної сили через 60 днів.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 передати для виконання до Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. Крім того в разі невиконання ним вище перерахованих обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області, підозрюваним протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, а іншими учасниками судового розгляду в той же строк з дня її проголошення.

Слідчий суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1