АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 11сс/790/1407/18 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 623/1617/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілого - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, на ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 1 вересня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000585 та застосовано до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000585 та застосовано до ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.10.2018 року. Слідчий суддя встановив наявність обгрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і враховуючи дані про особу підозрюваного, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого. Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 1 вересня 2018 року скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід. В апеляційній скарзі захисник вказує на відсутність обгрунтованої підозри у вчиненні злочину та ризиків, на які посилався слідчий суддя. Посилається на те, що ОСОБА_10 не був допитаний в якості підозрюваного. Його пояснення, що надані при його затриманні, та пояснення інших підозрюваних свідчать, що він був знайомий лише з ОСОБА_11 , котрий на його прохання позичити гроші, запропонував надати послугу з перевезення належним йому автомобілем з м. Харкова в Ізюмський район та у зворотному напрямку. Про те, що ОСОБА_11 мав на меті скоїти злочин ОСОБА_10 насправді не знав та знаходився у лісі сам в своєму автомобілі, і після чого ОСОБА_11 з друзями повернувся та попросив його швидко їхати до м. Харкова. ОСОБА_11 як і обіцяв зайняв йому гроші у гривнях, частину яких він вже до затримання повернув йому. Вказує, що підозрюваний постійно мешкає в м. Харкові з 2007 року, має власне домоволодіння, раніше не судимий, одружений, має трьох малолітніх дітей, і вказане на думку апелянта свідчить про відсутність ризиків та, на думку захисника, до ОСОБА_10 можливо було застосувати більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисників, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора та представника потерпілого, які заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту клопотання, в провадженні Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000585 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. 30.08.2018 року був затриманий ОСОБА_10 , якому цього ж дня було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, обставини якого викладені в письмовому повідомлені про підозру (а.с. 30-31) Останній підозрюється у тому, що 09.06.2018 року приблизно о 09 годині, діючи з корисливих мотивів, з метою, здійснення нападу та заволодіння чужим майном, за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_14 , знаходячись у лісосмузі, поблизу дитячого закладу оздоровлення га відпочинку «Байдиківка», розташованого в с. Оскіл Ізюмського району Харківської області, реалізуючи спільний намір, вчинив розбійний напад на ОСОБА_15 , в ході якого ОСОБА_10 , разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , маючи при собі вогнепальну зброю, почав наносити потерпілому удари руками та ногами по тулубу та голові, в результаті чого останній впав на землю. Після цього ОСОБА_10 ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 продовжували наносити удари ОСОБА_15 , тим самим застосували до потерпілого насильство, яке є небезпечним для життя і здоров`я, заподіявши при цьому, згідно з висновком судової медичної експертизи від 29.08.2018 року, тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої щелепи по типу ФОР 2-3, яке відноситься до тілесних ушкодив середнього ступеню тяжкості та відкритого перелому кісток носу, забійних ран верхньої губи, правої вушної раковини, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я. Від отриманих ударів ОСОБА_15 втратив свідомість, а ОСОБА_10 продовжуючи спільний злочинний намір з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 заволодів мобільним телефоном «Samsung», з сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ-України», з номером НОМЕР_1 . карткою для накопичення та знижок магазину «Adidas», зареєстрованою на ім`я ОСОБА_15 карткою для накопичення та знижок магазину «Reebok». зареєстрованою на ОСОБА_15 , банківською карткою, ПАТ КБ «Приватбанк» до банківського рахунку на ім`я ОСОБА_15 та грошима у сумі 55000 доларів США вартістю 26.1717 грн. за 1 долар США згідно офіційного курсу НБУ станом на 09.06.2018 року на загальну суму 1439443,5 грн., які належали ОСОБА_15 , чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму. Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Щодо обгрунтованості підозри, практика Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), визначає, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Враховуючи такі висновки Європейського Суду з прав людини та матеріали клопотання, надані суду, колегія суддів на даний час не встановила обставин, які б свідчили про необгрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри, яка зокрема підтверджується змістом пояснень підозрюваного ОСОБА_11 , який не заперечував того факту, що у ОСОБА_10 була певна роль під час подій, що мали місце 09.06.2018 року, оскільки свій транспортний засіб ОСОБА_10 відігнав від раніше обумовленого місця вчинення злочину та чекав там на інших. Після нападу на потерпілого інші підозрювані знайшли ОСОБА_10 , автомобіль «Opel», на якому було здійснено зіткнення з автомобілем потерпілого для здійснення подальшого розбійного нападу на нього, відігнали в з`їзд не далеко від траси та почали обливати його бензином, після чого підпалили вказаний автомобіль, сіли в транспортний засіб ОСОБА_10 і швидко поїхали з місця. Як зазначив ОСОБА_11 по шляху прямування вони відкрили пакет, в якому знаходилося близько 50 000 доларів США. Знаходячись в м. Харкові вони розділи кошти порівну на всіх, та через день частину передав ОСОБА_12 . З пояснень ОСОБА_17 встановлено, що у кожного з учасників була заздалегідь обумовлена роль. ОСОБА_10 повинен був знаходитись в автомобілі та чекати інших. ОСОБА_17 повідомив, що на місце вчинення злочину вони всі приїхали рано та чекали ще близько двох годин, коли буде їхати потерпілий. Після виконання всіх дій, спрямованих на заволодіння грошовими коштами, неподалік від місця знаходження автомобіля Фольксваген в арку між дерев вони загнали автомобіль «Opel», який ОСОБА_11 підпалив, пересіли до Фольксвагену ОСОБА_10 , та поїхали до м. Харкова. Підозрюваний ОСОБА_14 повідомив, що один із співучасників нападу чекав на інших в автомобілі в лісі. Крім того, як вбачається зі змісту протоколу обшуку належного ОСОБА_10 транспортного засобу Форльксваген від 30.08.2018 року в салоні автомобіля під правим першим сидінням виявлений клаптик паперу з написом « ОСОБА_18 рубли на 09.06.2018 500000 тыс.», а в багажному відділені було знайдено клаптик паперу з написом «бабки на ОСОБА_18 10000$». Наведені обставини дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_10 причетний до вказаного кримінального правопорушення. Обставини, які свідчать про обсяг його дій та ролі у вчиненні злочину, мають бути з`ясовані під час здійснення досудового розслідування. Доводи сторони захисту щодо необізнаності ОСОБА_10 про дії інших осіб не знайшли свого підтвердження, враховуючи зміст пояснень ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , з яких вбачається, що у кожного з них були заздалегідь обумовлені ролі, ОСОБА_10 міг бачити як підпалюють автомобіль «Opel», а ОСОБА_11 зазначив, що вже знаходячись в м. Харкові вони розділи кошти порівну на всіх. Повідомлені підозрюваним обставини, що він нібито позичив у ОСОБА_11 30 000 гривень, 10 000 з яких вже повернув, не підтверджені іншими доказами, окрім слів самого ОСОБА_10 . Захисник ОСОБА_8 вказала, що пояснення підозрюваних були отримані з істотним порушенням прав та свобод людини, тому не можуть бути прийняті в якості доказів та всупереч ч. 4 ст. 87 КПК України судом невизнані недопустимими. Проте, апеляційний суд відмічає, що відповідно до положень ст. 89 КПК України питання допустимості доказів вирішується судом під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. В розумінні вимог цієї статті таке питання вирішується на стадії судового провадження. Під час досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Крім того, ані слідчому судді, ані апеляційному суду не було надано жодних підтверджених даних (скарг підозрюваних, їх захисників), які б свідчили про очевидну незаконність отриманих пояснень. Зміст повідомленої підозри може бути змінений у випадку встановлення органом досудового розслідування нових обставин кримінального правопорушення. Колегія суддів вважає доведеними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину в групі з іншими особами, та у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу може здійснювати вплив на потерпілого, він є громадянином іншої держави, що не виключає можливості залишити територію України, не зважаючи на те, що ОСОБА_10 проживає тут протягом тривалого проміжку часу. Сукупність встановлених органом досудового розслідування обставин, свідчить про неможливість застосування в даному випадку більш м`яких запобіжних заходів, які на даний час не зможуть запобігти встановленим ризикам. Інформація, що у підозрюваного є неповнолітні діти не була підтверджена на час розгляду клопотання слідчим суддею, та лише до апеляційного розгляду захисниками було надано фотокопії свідоцтва про народження дітей. При цьому, у свідоцтвах про народження дітей ОСОБА_19 їх батьком зазначено іншу особу. Вирішуючи питання про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як наголошує Європейський суд з прав людини, вимагає від слідчого судді більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. З огляду на зухвалість злочину, доведеність існування вказаних вище ризиків, та наявності обгрунтовапної підозри, колегія суддів не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та всідмічає, що визначення розміру застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, є правом слідчого судді, а не обов`язком.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 1 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_10 залишити без змін.Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді: