АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002727 від 29.07.2017 року за апеляційною скаргою прокурора Чернівецької місцевої прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 березня 2018 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стебник, Львівської області, громадянина України, українця, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.04.11.2002 року Дрогобицьким міським судом Львівської області за ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років;

2.26.07.2007 року Трускавецьким міським судом за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

3.26.01.2007 року Трускавецьким міським судом за ч. 1, 2 ст. 309, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

4.09.06.2010 року Сихівським районним судом м. Львова за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ч. 2, ст. 309, ст. 360 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

5.15.10.2010 року Трускавецьким міським судом за ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України і за його вчинення призначено йому покарання три роки позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 залишено тримання під вартою, строк відбування покарання визначено рахувати з 17 жовтня 2017 року.

Цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 задоволено.

Цивільний позов ОСОБА_13 задовольнено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 8460,00 грн., на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 4212,97 грн., на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 16109,20 грн., на користь ОСОБА_12 Провадження №11-кп/794/201/18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_14
ЄУН №727/12173/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
матеріальну шкоду в сумі 8036,80 грн., на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду в сумі 44277,50 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення трасологічних експертиз ( висновки №1835-К від 09.11.2017 року, №1838-К 08.11.2017 року) в сумі 939,94 грн. та за проведення дактилоскопічної експертизи (висновок №1836-к від 08.11.2017 року) в сумі 494,35 грн.

Вирішено питання про речові докази по справі.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 в період часу з 28.08.2017р. по 10.10.2017р. вчинив ряд крадіжок майна, повторно, поєднаних із проникненням у житло, зокрема:

-28 серпня 2017 року, в період часу з 17:20 год. до 18:20 год., ОСОБА_6 , з коридору квартири АДРЕСА_2 , викрав майно та гроші на загальну суму 3518 гривень, чим спричинив ОСОБА_15 матеріальну шкоду на вказану суму.

-28 серпня 2017 року, в період часу з 20 год. до 21 год., з коридору квартири АДРЕСА_3 , викрав майно та гроші на загальну суму 8460 гривень, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

-29 серпня 2017 року, приблизно о 13:30 годині, з коридору квартири АДРЕСА_4 , викрав майно та гроші на загальну суму 5002,82 гривень, чим спричинив ОСОБА_16 матеріальну шкоду на вказану суму.

-9 вересня 2017 року, приблизно о 12:30 годині, з коридору квартири АДРЕСА_5 , викрав майно на загальну суму 32981,40 гривень, чим спричинив ОСОБА_17 матеріальну шкоду на вказану суму.

-16 вересня 2017 року, приблизно о 14 годині, з коридору квартири АДРЕСА_6 , викрав майно та гроші на загальну суму 3500 гривень, чим спричинив ОСОБА_18 матеріальну шкоду на вказану суму.

-16 вересня 2017 року, в період часу з 17:30 год. до 18 год., з коридору квартири АДРЕСА_7 , викрав майно та гроші на загальну суму 44 137, 20 гривень, чим спричинив ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

-17 вересня 2017 року, в період часу з 10:30 год. до 12 год., з коридору квартири АДРЕСА_8 , викрав мобільний телефон «Samsung Y J2», вартістю 4212, 97 гривень, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

-03 жовтня 2017 року, в період часу з 17:30 години до 21 години, з коридору квартири АДРЕСА_9 , викрав майно на загальну суму 3720 гривень, чим спричинив ОСОБА_19 матеріальну шкоду на вказану суму.

-03 жовтня 2017 року, приблизно о 20 годині 35 хвилин, з коридору квартири АДРЕСА_10 , викрав майно та гроші на загальну суму 8950,15 гривень, чим спричинив ОСОБА_20 матеріальну шкоду на вказану суму.

-06 жовтня 2017 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, з коридору квартири АДРЕСА_11 , викрав майно та гроші на загальну суму 2225 гривень, чим спричинив ОСОБА_21 матеріальну шкоду на вказану суму.

-08 жовтня 2017 року, в період часу з 13 години до 13 години 20 хвилин, з коридору квартири АДРЕСА_12 , викрав майно та гроші на загальну суму 24146,72 гривень, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_11 на загальну суму 16 109,92 гривень, а ОСОБА_12 на загальну суму 8036,8 гривень.

-09 жовтня 2017 року, в період часу з 9:40 години до 19 години, з ящика комода кімнати № НОМЕР_1 , в готелі «Черемош», по АДРЕСА_13 , викрав 350 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 09.10.2017 становить 10 924 гривень 18 копійок, чим спричинив ОСОБА_22 матеріальну шкоду на вказану суму.

-10 жовтня 2017 року, в період часу з 21 години до 21 години 30 хвилин, з коридору квартири АДРЕСА_14 , викрав майно та гроші на загальну суму 11487,52 гривень, чим спричинив ОСОБА_23 матеріальну шкоду на вказану суму.

На вказаний вирок суду І інстанції прокурор Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок стосовно ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що районний суд при призначенні покарання обвинуваченому не взяв до уваги та не в повній мірі врахував, що ОСОБА_6 раніше вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, в період не знятої та не погашеної судимості вчинив ряд тяжких злочинів (13 епізодів таємного викрадення майна із проникненням).

На апеляційну скаргу прокурора обвинуваченим ОСОБА_6 подано заперечення, в якому він просить суд апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок районного суду без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_5 , яка просила задовольнити подану апеляцію, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти апеляційних вимог прокурора, вислухавши промови учасників судового розгляду в судових дебатах, надавши обвинуваченому право виступити з останнім словом, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції та заперечення на неї, колегія суддів приходить до наступного.

Вина ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, за кваліфікуючими ознаками - вчинене повторно та поєднана з проникненням у житло, доведена зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції і яким дана правильна юридична оцінка.

Дії обвинуваченого ОСОБА_24 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України і в апеляції не оспорюються.

Беручи до уваги, що в апеляції прокурора порушено питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а обвинувачений ОСОБА_6 апеляцію не подавав, колегія суддів керуючись ст. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №1 «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», не наводить докази на підтвердження винуватості ОСОБА_24 у вчиненні поставленого йому у вину злочину та його кваліфікації.

Що стосується покарання обвинуваченого ОСОБА_6 то воно, на думку колегії суддів, підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною другою ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками).
Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб вчинення). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан.

Однак, призначаючи покарання ОСОБА_6 , районний суд не в повній мірі врахував зазначені вимоги законів.

Як вбачається з вироку районного суду (Т.1 а.п. 211-214), суд при призначені покарання обвинуваченому врахував, що останній щиро розкаявся, частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілим, раніше судимий, характеризується позитивно, стан здоров`я, відсутність обставин, що обтяжують покарання та призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому ч.3 ст.185 КК України.

В той же час районним судом не в повній мірі було враховано те, що ОСОБА_6 раніше вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за вчинення аналогічного тяжкого, корисливого злочину, за які відбував реальні міри покарання.

Також, районний суд не взяв до уваги, що на день вчинення злочину та на час судового розгляду ОСОБА_25 ніде офіційно не працює та у останнього відсутні постійні джерела законного отримання грошових коштів, що на думку колегії суддів, вказує на те, що останній знову може вчиняти тяжкі, умисні та корисливі злочини.

Крім того, районним судом також не було враховано й те, що судимість у ОСОБА_6 у визначеному законом порядку не знята та не погашена, і в цей період ним було вчинено ряд нових тяжких злочинів, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив.

Більше того, призначаючи покарання ОСОБА_6 , судом 1 інстанції не було враховано те, що на момент винесення вироку до ЄРДР за № було внесено відомості про кримінальні правопорушення відносно останнього за ч.ч.2, 3 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України.

Не було також судом 1 інстанції враховано реальну тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, а саме кількість епізодів таємного викрадення чужого майна поєднаного із проникненням в житло, яких налічується тринадцять, а також суму матеріальних збитків, спричинених потерпілим внаслідок їх вчинення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок районного суду підлягає скасуванню в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, внаслідок невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги прокурора необхідно задовольнити, скасувати оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання, постановивши новий вирок.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, колегія суддів враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, є умисним, корисливим, закінченим, що обвинуваченим вчинено аж 13 епізодів таємного викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у житло, внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 потерпілим було заподіяно матеріальну шкоду на значну суму, однак обвинувачений матеріальну шкоду потерпілим відшкодував частково.

Дані про його особу, який хоч і свою вину визнав, щиро розкаявся, спричинену матеріальну шкоду відшкодував частково, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем своєї проживання характеризується позитивно, однак ніде офіційно не працює, тобто не займається суспільно корисною працею, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за аналогічний тяжкий корисливий злочин, за які відбував реальні міри покарання та вчинив даний злочин в період не знятих і не погашених судимостей за попередні злочини, а також те, що відносно нього на даний час в ЄРДР внесено відомості про вчинення ним ряду злочинів, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України, за вчинення яких було винесено вирок Самбірським міськрайонним судом Львівської області 11.06.2018р.

Щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілим, колегія суддів визнає обставинами, що пом`якшують його покарання.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства не можливе, але при цьому вважає, що є підстави для призначення обвинуваченому покарання, яке не є максимальним, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України, та яке буде достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст.ст. 69, 75 КК України колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.374, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області, -

З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 березня 2018 року в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 скасувати.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3