Провадження № 1-кс/761/9021/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003573 від 19.05.2016 року за ознаками вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СУГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з клопотанням, погодженим процесуальним прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0003573 від 19.05.2016 року за ознаками вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 289 КК Українипро тимчасовий доступ до документів з можливістю вилучення томів № 1, 2, 4, 5 кримінальної справи № 1/2609/103/13 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в яких містяться зразки почерку та підпису ОСОБА_5 , яка знаходиться в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 , в січні 2009 року, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вводячи в оману гр. ОСОБА_6 та зловживаючи його довірою, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами останнього в сумі 382600 гривень, що у шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є особливо великим розміром, при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_6 , 22.01.2009, перебуваючи в приміщенні офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, за адресою АДРЕСА_2 , будучи введеним в оману ОСОБА_5 , який в дійсності не мав наміру повертати кошти, передав останньому в якості позики грошові кошти в сумі 28000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 215600 грн., уклавши при цьому договір позики від 22.01.2009, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , згідно якого, ОСОБА_5 повинен був повернути позичені грошові кошти до 02.02.2009. При цьому, ОСОБА_5 пояснив, що позичені грошові кошти йому необхідні для придбання засобів захисту (спецодяг, рукавиці), заробіток від подальшого продажу яких складатиме 10 % від вартості товару в неділю, у зв`язку з великим попитом на вказаний товар. Частину прибутку від продажу вказаного товару, ОСОБА_5 повинен був віддавати ОСОБА_6 .

Крім того, цього ж дня, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ввівши в оману ОСОБА_6 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , з метою продовження реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на подальше заволодіння грошовими коштами потерпілого, попросив останнього надати йому ще гроші в сумі 26000 доларів США в якості позики, з метою використання їх для подальшого отримання прибутку від продажу спецодягу. ОСОБА_6 , продовжуючи довіряти ОСОБА_5 , цього ж дня передав останньому гроші в сумі 26000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 200200 грн., уклавши при цьому договір позики № 22-01/2009 від 22.01.2009, згідно якого, ОСОБА_5 повинен був повернути позичені грошові кошти до 01.03.2009.

В подальшому, ОСОБА_5 , в період з квітня 2013 року по вересень 2014 року, для створення уяви про наявність наміру повернення грошових коштів, а насправді з метою продовження шахрайських дій, повернув ОСОБА_6 гроші в сумі 4000 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 33200 гривень. ОСОБА_6 , будучи введеним в оману діями ОСОБА_5 довірився останньому в його намірах і ОСОБА_5 попросив надати йому ще певну суму грошових коштів у позику, однак отримав від ОСОБА_6 відмову, у зв`язку з відсутністю необхідної суми. Таким чином, ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 решту позичених грошових коштів не повернув та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 382600 гривень, що у шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що є особливо великими розмірами.

Однак, ОСОБА_5 , не зупиняючись на досягнутому, маючи намір заволодіти грошовими коштами, переслідуючи корисливий мотив, шляхом введення в оману інших потерпілих, познайомився з ОСОБА_8 , який є товаришем ОСОБА_6 , з метою продовження свого злочинного умислу направленого на заволодіння грошовими коштами шахрайським шляхом.

Так, ОСОБА_5 , будучи у 2013 році судимим ІНФОРМАЦІЯ_3 за ч. 3 ст. 190 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на повторне заволодіння грошовими коштами громадян шляхом шахрайства, в період з жовтня 2014 року по березень 2015 року, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вводячи в оману гр. ОСОБА_8 та зловживаючи його довірою, шахрайським шляхом заволодів грошима останнього в сумі 4219922,6 гривень, що у шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є особливо великим розміром, при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_8 , 17.10.2014, перебуваючи по АДРЕСА_4 , будучи введеним в оману ОСОБА_5 , який в дійсності не мав наміру повертати грошові кошти, передав останньому в якості позики грошові кошти в сумі 44000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 569852,8 грн., уклавши при цьому договір позики № 17-10/14 від 17.10.2014, згідно якого, ОСОБА_5 повинен був повернути позичені грошові кошти до 24.10.2014. При цьому, ОСОБА_5 пояснив, що за допомогою позичених грошових коштів він заробить на коливаннях курсів валют при здійсненні операцій з обміну валюти, а прибуток поділить навпіл з ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ввівши в оману ОСОБА_8 , 23.10.2014, перебуваючи по АДРЕСА_4 , з метою продовження реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на подальше заволодіння грошовими коштами потерпілого, попросив останнього надати йому ще гроші в сумі 18800 доларів США в якості позики, з метою отримання прибутку на коливаннях курсів валют при здійсненні операцій з обміну валюти. ОСОБА_8 , продовжуючи довіряти ОСОБА_5 , цього ж дня передав останньому гроші в сумі 18800 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 243469,4 грн., уклавши при цьому договір позики № 23-10/14 від 17.10.2014, згідно якого, ОСОБА_5 повинен був повернути позичені грошові кошти до 30.10.2014.

В подальшому, ОСОБА_5 , 27.10.2014, перебуваючи за адресою АДРЕСА_4 , для створення уяви про наявність наміру повернення грошових коштів, а насправді з метою продовження шахрайських дій у відношенні потерпілого, повернув ОСОБА_8 гроші в сумі 20000 гривень, при цьому пояснивши останньому, що це є додатковий заробіток на разовій операції. ОСОБА_8 , будучи введеним в оману діями ОСОБА_5 довірився останньому в його намірах.

В подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ввівши в оману ОСОБА_8 , 01.11.2014, перебуваючи по АДРЕСА_4 , з метою продовження реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на подальше заволодіння грошовими коштами потерпілого, попросив останнього надати йому ще гроші в сумі 50000 доларів США в якості позики, з метою купівлі комп`ютерної техніки із США та подальшого її продажу на території України по вищій ціні. ОСОБА_8 , продовжуючи довіряти ОСОБА_5 , цього ж дня передав останньому гроші спочатку в сумі 30000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 388521 грн. Отримавши ці грошові кошти, ОСОБА_5 власноруч написав розписку від 01.11.2014, згідно якої, він зобов`язується повернути позичені грошові кошти до 31.12.2014.

В подальшому, ОСОБА_5 , не маючи намір повертати грошові кошти отримані в позику від ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, вводячи в оману ОСОБА_8 , 19.11.2014, перебуваючи по АДРЕСА_5 , з метою продовження реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на подальше заволодіння грошовими коштами потерпілого, попросив останнього надати йому ще гроші в сумі 20000 доларів США в якості позики, з метою купівлі комп`ютерної техніки із США та подальшого її продажу на території України по вищій ціні. ОСОБА_8 , продовжуючи довіряти ОСОБА_5 , цього ж дня передав останньому гроші в сумі 20000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 304002 грн., уклавши при цьому договір позики № 19-11/14 від 19.11.2014, згідно якого, ОСОБА_5 повинен був повернути позичені грошові кошти до 30.12.2014.

В подальшому, ОСОБА_5 , не маючи намір повертати грошові кошти отримані в позику від ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, вводячи в оману ОСОБА_8 , 16.12.2014, перебуваючи по АДРЕСА_5 , з метою продовження реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на подальше заволодіння грошовими коштами потерпілого, попросив останнього надати йому ще гроші в сумі 240000 гривень в якості позики, з метою продовження купівлі комп`ютерної техніки із США та подальшого її продажу на території України по вищій ціні. ОСОБА_8 , продовжуючи довіряти ОСОБА_5 , цього ж дня передав останньому гроші в сумі 240000 гривень. Отримавши ці грошові кошти, ОСОБА_5 власноруч написав розписку від 16.12.2014, згідно якої, він зобов`язується повернути позичені грошові кошти до 10.01.2015.

Крім того, ОСОБА_5 , не маючи намір повертати грошові кошти отримані в позику від ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, вводячи в оману ОСОБА_8 , 06.02.2015, перебуваючи по АДРЕСА_6 , з метою продовження реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на подальше заволодіння грошовими коштами потерпілого, попросив останнього надати йому ще гроші в сумі 4000 доларів США в якості позики, з метою купівлі комп`ютерної техніки із США та подальшого її продажу на території України по вищій ціні. ОСОБА_8 , продовжуючи довіряти ОСОБА_5 , цього ж дня передав останньому гроші в сумі 4000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 92522,4 грн., уклавши при цьому договір позики № 06-02/15 від 06.02.2015, згідно якого, ОСОБА_5 повинен був повернути позичені грошові кошти до 20.03.2015.

Крім того, ОСОБА_5 , не маючи намір повертати грошові кошти отримані в позику від ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, вводячи в оману ОСОБА_8 , 10.02.2015, перебуваючи по АДРЕСА_6 , з метою продовження реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на подальше заволодіння грошовими коштами потерпілого, попросив останнього надати йому ще гроші в сумі 50000 доларів США в якості позики, з метою купівлі комп`ютерної техніки із США та подальшого її продажу на території України по вищій ціні. ОСОБА_8 , продовжуючи довіряти ОСОБА_5 , цього ж дня передав останньому гроші в сумі 50000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 1242025 грн., уклавши при цьому договір позики № 10-02/15 від 10.02.2015, згідно якого, ОСОБА_5 повинен був повернути позичені грошові кошти до 11.03.2015.

Крім того, ОСОБА_5 , не маючи намір повертати грошові кошти отримані в позику від ОСОБА_8 та не повернувши грошові кошти надані ОСОБА_8 у позику раніше, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, вводячи в оману ОСОБА_8 , 20.03.2015, перебуваючи за адресою АДРЕСА_7 , з метою продовження реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на подальше заволодіння грошовими коштами потерпілого, попросив останнього надати йому ще гроші в сумі 50000 доларів США в якості позики, з метою купівлі комп`ютерної техніки із США та подальшого її продажу на території України по вищій ціні. ОСОБА_8 , продовжуючи довіряти ОСОБА_5 , цього ж дня передав останньому гроші в сумі 50000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 1159530 грн., уклавши при цьому договір позики № 20-03/15 від 20.03.2015, згідно якого, ОСОБА_5 повинен був повернути позичені грошові кошти до 20.04.2015. Вказані грошові кошти ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_8 не повернув та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 4219922,6 гривень, що у шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є особливо великими розмірами.

Крім того, ОСОБА_5 , не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свої злочинні дії направлені на повторне заволодіння грошовими коштами громадян, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, досконало вивчивши та проаналізувавши попит на ринку продажу бувших у використанні автомобілів іноземного виробництва, прийняв для себе рішення про особисте збагачення від незаконних заволодінь, шляхом шахрайства, майном громадян, а саме транспортними засобами, з метою їх подальшої реалізації та отримання прибутку.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне незаконне заволодіння шахрайським шляхом транспортними засобами громадян, ОСОБА_5 , підшукував громадян з числа мешканців м. Києва та Київської області, які бажали продати свої транспортні засоби, та шляхом повідомлення останнім завідомо неправдивих відомостей про можливість продажу, за його допомогою, транспортних засобів за ціною вище ринкової, вводив громадян в оману, не маючи при цьому на меті повертати власнику або законному користувачу транспортного засобу кошти від його реалізації та сам транспортний засіб. Згідно розробленого злочинного плану, введена ОСОБА_5 в оману особа, повіривши у дійсність намірів, маючи на меті отримати в майбутньому грошові кошти від реалізації належного їй транспортного засобу, добровільно оформляла довіреність на право розпорядження належним їй транспортним засобом на ім`я особи, яку вкаже ОСОБА_5 . В подальшому власник транспортного засобу передавав ОСОБА_5 зазначену довіреність, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, комплект ключів та безпосередньо сам транспортний засіб, натомість ОСОБА_5 передавав власнику або законному користувачу транспортного засобу розписку завідомо неправдивого характеру про те, що він зобов`язується повернути власнику або законному користувачу транспортного засобу грошові кошти від реалізації транспортного засобу.

Так, у червні 2015 року, ОСОБА_5 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці на території м. Києва, познайомився з ОСОБА_9 , у яких склалися дружні стосунки. В подальшому, 28.03.2016, ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортними засобами громадян, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, поруч з автосалонами, шляхом обману, незаконно заволодів транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Volkswagen СС», 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_9 . Зокрема, ОСОБА_5 , переконав ОСОБА_9 одразу продати вказаний автомобіль, шляхом укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу. Згідно вказаного договору ОСОБА_9 продав автомобіль особі на яку вказав ОСОБА_5 , а саме ОСОБА_10 , однак ОСОБА_9 грошових коштів не отримав та передав ОСОБА_5 транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та два комплекти ключів, натомість ОСОБА_5 , не маючи при цьому намірів фактично повертати грошові кошти за продаж автомобіля, власноруч написав розписку про те, що він начебто отримав в борг у ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 16500 доларів США, що згідно курсу НБУ 433000 гривень та зобов`язується їх повернути до 01.04.2016, однак ОСОБА_5 , не виконавши взятих на себе зобов`язань перед ОСОБА_9 , незаконно заволодів та розпорядився на власний розсуд транспортним засобом автомобілем «Volkswagen СС», 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , заподіявши останньому великої матеріальної шкоди на суму 433000 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 , 28.04.2016, перебуваючи в м. Боярка Київської області, реалізуючи злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння шахрайським шляхом чужим майном транспортними засобами громадян, шахрайським шляхом незаконно заволодів транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Land Rover Range Rover», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належав ОСОБА_9 . Зокрема, ОСОБА_5 , переконав ОСОБА_9 , щоб останній видав довіреність на особу на яку вказав ОСОБА_5 , а саме ОСОБА_10 , що він і зробив. В подальшому, ОСОБА_9 передав ОСОБА_5 транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та два комплекти ключів, натомість ОСОБА_5 , не маючи при цьому намірів фактично повертати грошові кошти за продаж автомобіля, власноруч написав розписку про те, що він начебто отримав в борг грошові кошти в сумі 25000 доларів США, що згідно курсу НБУ 625000 гривень та зобов`язується їх повернути до 01.06.2016, однак ОСОБА_5 , не виконавши взятих на себе зобов`язань перед ОСОБА_9 , незаконно заволодів та розпорядився на власний розсуд транспортним засобом «Land Rover Range Rover», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , заподіявши останньому великої матеріальної шкоди на суму 625000 гривень.

На підтвердження своїх показань, потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали оригінали договорів позики та оригінали розписок про отримання грошових коштів ОСОБА_5 , а саме: оригінали договорів позики № 17-10/14 від 17.10.2014, №23-10/14 від 23.10.2014, №19-11/14 від 19.11.2014, №06-02-15 від 06.02.2015, № 10-02/15 від 10.02.2015, №20-03/15 від 20.03.2015, б/н від 22.01.2009 та № 22-01/2009, розписки від 16.12.2014, 01.11.2014, розписка від 28.03.2016, розписка без дати.
В ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні постановами слідчого призначено судові почеркознавчі експертизи з метою ідентифікації почерку та підписів від імені ОСОБА_5 , які разом з оригіналами досліджуваних документів направлені на виконання до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Проведення експертиз за вказаними постановами доручено судовим експертам ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Слідчий вказує, що з метою виконання клопотань експертів, органом досудового розслідування встановлено, що в матеріалах кримінальної справи № 1/2609/103/13 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться в ІНФОРМАЦІЯ_5 , містяться оригінали почерку та підписів ОСОБА_5 , які необхідні для проведення почеркознавчої експертизи, у зв`зку з чим вона звернулась до суду з даним клопотанням.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити.
Представник особи, у володінні якої перебувають речі та документи в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась.
Вивчивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Положеннями ст. 132 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 160 КПК України у клопотанні зазначаються можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 7 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.
Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий просить надати дозвіл до матеріалів кримінальної справи 1/2609/103/13 з можливістю вилучення оригіналів томів вказаної справи, яка знаходиться в ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно рішення Ради суддів України № 73 від 04.11.2016 року вилучення матеріалів судових справ, які перебувають у провадженні суду будь-якої юрисдикції, органами досудового розслідування не ґрунтується на кримінальному процесуальному законі та може бути передумовою грубого порушення прав учасників такого судового провадження. Саме тому виїмка матеріалів судової справи або їх окремих частин є винятковою процесуальною дією, яка може бути здійснена лише у тому випадку, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
Згідно практики Європейського суду з прав людини під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності та що воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п. 67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п. 44 справи «Камензинд проти Швейцарії» та інші).

Як вбачається зі змісту клопотання та доданих до нього документів, слідчим в даному випадку належним чином не обгрунтовано, що вказані в клопотанні документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
При цьому, клопотання експертів ІНФОРМАЦІЯ_4 про надання порівняльного матеріалу, а саме вільних зразків почерку та підпису ОСОБА_5 не виправдовує потребу досудового розслідування щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ до речей і документів, а також отримання дозволу на вилучення оригіналів матеріалів кримінальної справи.
Враховуючи вище викладені обставини, клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей та документів не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 159-164 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003573 від 19.05.2016 року за ознаками вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 289 КК України,- відмовити.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1