Справа № 192/1100/17
Провадження № 1-кп/192/45/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження № 0000340, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 травня 2017 року відносно

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Цеглед, Угорщина, громадянки України, українки, яка зареєстрована та мешкає в АДРЕСА_1 , має середню-спеціальну освіту, заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей, невійськовозобов`язана, не працює, раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 знаходячись на дорозі навпроти подвір`я будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , 17 травня 2017 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, на ґрунті неприязних стосунків з останньою, під час сварки, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою з`ясування особистих стосунків, умисно нанесла ОСОБА_5 два удари долонею лівої руки в праву скроню її голови, після чого схопила її за волосся лівою рукою та нахиливши голову ОСОБА_5 донизу, нанесла останній не менше п`яти ударів кулаком правої руки по голові в потилицю та шию. В результаті зазначених дій ОСОБА_3 завдала ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови та шиї, що виникли від дії тупих твердих предметів або при ударах об такі, які за свої характером відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не менше як три тижні (21 день).

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження , що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинуваченій роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) вона відмовилася, оскільки може захистити себе самостійно.

ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому їй обвинуваченні визнала частково та своїми показаннями підтвердила вказані обставини скоєного нею злочину. В судовому засіданні пояснила, що 16 травня 2017 року її син ОСОБА_6 розповів, що в нього був конфлікт в школі з сином потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , та його мати при всіх учнях дала йому ляпаса. 17 травня 2017 року обвинувачена домовилися про зустріч з ОСОБА_5 щоб розібратися в даній ситуації та прийшла до неї додому. В той час як потерпіла переходила дорогу, обвинувачена без розмов один раз вдарила її правою рукою в її ліву щоку, від чого остання впала на землю, а потім підвелася, і вона ще раз вдарила її правою рукою в ліву щоку, від чого ОСОБА_5 знову впала на землю. Коли потерпіла підвелася, то вона схопила її за волосся правою рукою та намагалася відтягти в сторону. В цей час підбігла сестра потерпілої, а потім її батько, який став бити обвинувачену по голові, а вона захищалася від нього лівою рукою. Розборонила їх ОСОБА_8 , а після цього вони ще додатково посварилися словесно, та вона поїхала додому. По потилиці вона ОСОБА_5 не била. Також зазначила, що била ОСОБА_5 не лівою, а правою рукою. Умисел на заподіяння тілесних ушкоджень мала, оскільки хотіла, щоб ОСОБА_5 відчула те, що відчув її син від отриманих ударів.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила що її син ОСОБА_7 , який є дитиною-інвалідом, страждає на епілепсію 16 травня 2017 року прийшов до школи на екзамени. Син ОСОБА_3 ОСОБА_6 , раптово вдарив її сина та обізвав. З метою захисту своєї дитини потерпіла зайшла до класу, щоб відвести ОСОБА_6 до директора, але він почав тікати від неї. Своєю рукою потерпіла заділа за вухо хлопця, проте не била його. Директор школи сказала, що викличе ОСОБА_3 до школи для бесіди, а 17 травня 2017 року до неї додому прийшла сама ОСОБА_3 та вдарила її в праву скроню своєю рукою, від чого у неї помутніло в очах. Потім ОСОБА_3 одразу схопила її за волосся і вдарила два рази по потилиці. Потім до них підбігла ОСОБА_8 та вибігла з двору сестра потерпілої ОСОБА_9 . ОСОБА_3 тягла потерпілу за волосся метрів 10, при цьому не била. Після цього з двору вибіг її батько ОСОБА_10 , який почав бити обвинувачену по руках, але остання її не відпустила, а ще раз вдарила рукою по потилиці. На потилиці у неї була гематома. Розборонив їх всіх ОСОБА_11 .

В судове засідання 04 червня 2018 року потерпіла не з`явилася, повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила. З`ясувавши думку учасників судового провадження суд ухвалив продовжити судовий розгляд за відсутності потерпілої відповідно до ст. 325 КПК України.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він являється батьком потерпілої та 17 травня 2017 року його доньки - ОСОБА_12 та ОСОБА_9 були в дворі. До них прийшла ОСОБА_3 та покликала ОСОБА_13 за двір, а ОСОБА_14 також вийшла до них. Між ними стався конфлікт під час якого він побачив, що його дочка ОСОБА_13 стоїть на колінах на асфальті, а ОСОБА_3 тримає її рукою за волосся, іншою рукою та б`є по потилиці. Всього свідок бачив 3-4 удари. ОСОБА_15 в цей час стримувала ОСОБА_16 , а свідок почав відтягувати ОСОБА_3 від ОСОБА_5 , та шлангом бив її по спині.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона являється подругою обвинуваченої та 17 травня 2017 року біля двору потерпілої ОСОБА_3 нанесла ОСОБА_17 два удари долонею правої руки в її ліву щоку. Також свідок бачила, як ОСОБА_3 тримала ОСОБА_5 за волосся. При цьому ОСОБА_5 стояла на колінах. Також вона бачила як ОСОБА_3 бив батько потерпілої ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_9 в судовому засідання пояснила, що вона являється рідною сестрою ОСОБА_5 та 17 травня 2017 року вони разом були в дворі свого будинку. Прийшла ОСОБА_3 , яка покликала ОСОБА_13 за двір, де потім вдарила її лівою рукою в область правої скроні. Потім ОСОБА_3 схопила ОСОБА_5 рукою за волосся, а остання впала на коліна, а ОСОБА_3 продовжила била її по голові. Всього свідок бачила 4-5 ударів рукою. Розборонили їх ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що 17 травня 2017 року в с.Башмачка Солонянського району Дніпропетровської області у вечірній час він бачив як біля магазину сиділа ОСОБА_3 зі своєю подругою. Потім вийшла ОСОБА_12 з батьком та сестрою. ОСОБА_3 вчепилась ОСОБА_5 у волосся, почала наносити їй удари. Розборонив їх батько потерпілої, а свідок в цей час стримував сестру потерпілої.

Суд вважає, що вина обвинуваченої в скоєнні нею кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Так, вина обвинуваченої підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 18 травня 2017 року, згідно якого ОСОБА_20 17 травня 2017 року завдала ОСОБА_5 тілесні ушкодження; протоколом огляду місця події від 30 липня 2017 року, яким підтверджено, що місцем вчинення злочину є територія навпроти будинку АДРЕСА_2 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 від 30 липня 2017 року з фототаблицею до нього, в ході якого ОСОБА_5 показала як ОСОБА_3 наносила їй тілесні ушкодження; протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_15 від 31 липня 2017 року з фототаблицею до нього, в ході якого вона показала як ОСОБА_3 наносила тілесні ушкодження ОСОБА_5 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченої ОСОБА_3 від 31 липня 2017 року з фототаблицею до нього, в ході якого ОСОБА_3 показала як наносила тілесні ушкодження ОСОБА_5 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 від 30 липня 2017 року з фототаблицею до нього; Висновком судово-медичного експерта № 72Е від 31 липня 2017 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови та шиї, синців на зовнішній поверхні лівого стегна та гомілково-ступневого суглобу, які за своїм характером відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день) та які могли утворитися від дії тупих твердих предметів або при ударах об такі, можливо в строки та при обставинах, на які вказує потерпіла.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.

Суд зазначає, що стосовно суперечностей щодо показань про нанесення ударів обвинуваченою лівою або правою рукою, а також стосовно кількості нанесених ударів потерпілій, які були надані суду обвинуваченою, потерпілою, свідками та які зазначені в обвинувальному акті, то вони викликані тим, що з моменту обставин їх заподіяння пройшов значний проміжок часу, заподіювалися вони під час конфлікту, в якому учасники вели себе агресивно та могли чітко не запам`ятати всі свої дії, а також конкретні дії інших осіб.

Тому суд вважає, що вказані суперечності не впливають на висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 , оскільки таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю. Вона діяла з прямим умислом, оскільки мала умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій з метою з`ясування особистих стосунків. Також обвинувачена є суб`єктом злочину, оскільки є осудною та повнолітньою особою.

Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, а також які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України судом під час розгляду справи не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Також суд враховує особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Санкція ч.2 ст.125 КК України передбачає наступні види покарання: штраф, громадські, виправні роботи, арешт та обмеження волі.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченої в даному випадку можливе без її ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69-1,75 КК України відсутні.

З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченої, її відношення до скоєного, суд вважає за необхідне й доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.2 ст.125 КК України, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення, а також попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила умисний злочин середньої тяжкості до набрання чинності вказаним законом, є матір`ю двох малолітніх дітей: ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно яких батьківських прав не позбавлялася, проти застосування до неї положень Закону України «Про амністію у 2016 році» не заперечує. Тому суд вважає що існують підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді громадських робіт.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору та потерпілій.

Головуючий: суддя ОСОБА_1