Справа № 168/475/17
Провадження № 1-кп/170/28/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2018 року смт. Шацьк
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шацького районного суду Волинської області перебуває на розгляді обвинувальний акт, що надійшов з Апеляційного суду Волинської області щодо неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України.
Ухвалою Шацького районного суду Волинської області від 17 квітня 2018 року призначено підготовче судове засідання на 16 годину 29 травня 2018 року.
В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_9 заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінальних правопорушень не викладена в обвинувальному акті щодо кожного злочину інкримінованих неповнолітнім окремо, що є порушенням права на захист неповнолітніх обвинувачених.
Прокурор з приводу заявленого клопотання заперечив, вважає, що порушень, передбачених ст. 291 КПК України при складанні обвинувального акту в даному кримінальному провадженні немає.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , законні представники неповнолітніх обвинувачених, обвинувачені, кожен зокрема, дане клопотання підтримали. Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Ч. 2 ст. 291 КПК України чітко передбачено, які відомості повинен містити обвинувальний акт. Зокрема, п. 5 вказаної статті зазначається, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні органом досудового розслідування вказаних вимог ст. 291 КПК України не дотримано.
Так, в обвинувальному акті, а саме на арк. 5, 8 міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення (хоча як вбачається зі змісту, стороною обвинувачення інкримінується неповнолітнім декілька кримінальних правопорушень), а на арк. 7, 8 значиться загальна правова кваліфікація дій неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .
Варто звернути увагу, що дії неповнолітніх, як вбачається зі змісту «правової кваліфікацій дій…» кваліфіковані відразу за декількома статтями Кримінального кодексу України: ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України в той час як з «викладу фактичних обставин кримінального правопорушення» не вбачається такої кваліфікації та розмежування дій для відповідної кваліфікації щодо неповнолітнього ОСОБА_8 .
Зокрема, зазначеній вище частині обвинувального акту міститься невідповідність його вимогам п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення…, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Фактично органом досудового розслідування кваліфіковано одні і ті самі дії неповнолітніх за декількома статтями кримінального закону без розмежувань, які саме дії слід кваліфікувати за однією статтею, а які за іншою, що унеможливлює та позбавляє неповнолітніх можливостей захищатися від конкретного обвинувачення в суді.
Крім того, відсутність формулювання обвинувачення суттєво впливає на право неповнолітніх мати повну, вичерпн у інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготуватися до нього, а також унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист, що порушує право на захист від обвинувачення.
У відповідності до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення щодо кожного злочину окремо інкримінованого обвинуваченим.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело доказів.
У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Абрамян проти Росії та у справі Камасінскі проти Австрії, зазначено, що відповідно до п. 3 ст. 6 Конвенції судам необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відіграти вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правову кваліфікацію, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
В справі «Маттоціа проти Італії" Європейський суд вказує, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.
Враховуючи зазначені норми чинного законодавства України, а також положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини вбачається, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні щодо неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_4 не відповідає вимогам чинного законодавства України та суттєво порушує право особи на належний захист від пред`явленого обвинувачення та в подальшому на справедливий судовий розгляд.
За таких обставин, слід прийти до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, а тому обвинувальний акт з додатками необхідно повернути прокурору для усунення зазначених недоліків.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 91, 291, 314 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд,-
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Шацький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Суддя /підпис/ ОСОБА_1
Згідно з оригіналом
Суддя Шацького районного суду Волинської області ОСОБА_1