07.09.2018 Єдиний унікальний номер 205/4592/18
Єд.унік.№205/4592/18
Провадження №1кп/205/747/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника: адвоката ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0001299 від 25 травня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, раніше засудженого: 15.08.2011 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ст.185 ч.1 КК України до штрафу в дохід держави в розмірі 850 грн.; 21.06.2012 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки; 25.02.2013 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ст.186 ч.2, 357 ч.1 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 03 червня 2015 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 5 днів; не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за ст.186 ч.2 КК України та вчиняючи злочин повторно, 27 травня 2018 року, близько 22 години 30 хвилин, перебував на перехресті вул..Дунаєвського та вул.Ногінської, в м.Дніпро, де у нього виник умисел на відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_5 . Реалізуючи свій умисел, обвинувачений ОСОБА_6 наблизився до потерпілої ОСОБА_5 та діючи відкрито, із корисливих міркувань, схопив жіночу сумку, яка знаходилась в руці потерпілої та став її тягти, в результаті чого потерпіла ОСОБА_5 впала на землю на коліна та стала чинити опір. Продовжуючи вчиняти злочин, обвинувачений ОСОБА_6 , діючи відкрито, із корисливих міркувань, шляхом ривку, заволодів жіночою сумкою білого кольору, яка матеріальної цінності не становить, в якій знаходилось наступне майно потерпілої:

- мобільний телефон «Nokia RM-969», вартістю 400 грн.;

- гаманець чорного кольору, який матеріальної цінності не становить, в якому знаходились грошові кошти в сумі 250 грн.;

- гребінець та косметичка із вмістом, які матеріальної цінності не становить, після чого, утримуючи її в руках, з місця злочину зник, завдавши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 650 грн.

Допитаний в якості обвинуваченого, ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене та підтвердив суду, що дійсно він, при вказаних у цьому вироку обставинах, у вказаних місці та час, відкрито викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_5 .

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 також підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила суду, що 27 травня 2018 року, близько 22 години 30 хвилин, коли вона рухалась на перехресті вул.Дунаєвського та вул.Ногінської, до неї підійшов обвинувачений ОСОБА_6 , який схопив жіночу сумку, яку вона тримала в руці та став тягти на себе, від чого вона впала на землю на коліна, намагаючись утримати своє майно. Однак, обвинувачений ОСОБА_6 шляхом ривка, заволодів її сумкою, в якій знаходився мобільний телефон, гаманець з грошима в сумі 250 грн., а також гребінець та косметичка, після чого з місця злочину зник, завдавши їй майнову шкоду на загальну суму 650 грн.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та потерпілої.

Таким чином, суд, допитавши потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджений, характеризується позитивно, неповнолітніх дітей на утримання не має.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, позитивну характеристику та відшкодування шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 1144 грн. та 170 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з 28 травня 2018 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні:

-судової дактілоскопічної експертизи №27/4.6/723 від 15 червня 2018 року в розмірі 1144 гривень;

-судової товарознавчої експертизи №2366 від 22 червня 2018 року в розмірі 170 грн.

Речові докази по справі: жіночу сумку білого кольору, мобільний телефон «Nokia RM-969», гаманець чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 250 грн.; гребінець та косметичка із вмістом залишити за належністю у потерпілої ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1