Справа № 214/3003/18
1-кп/214/621/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження №0002432, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.10.2017 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В проваджені Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
З ініціативи суду, з урахуванням положень ч.3 ст.331 КПК України, поставлено на обговорення питання про доцільність продовження строку тримання під вартою, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_5 оскільки спливає строк тримання під вартою 10.08.2018.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо ОСОБА_5 ще на 60 днів, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних речовин та продовжують існувати ризики вчинення обвинуваченим інших правопорушень. Він може переховуватися від суду, оскільки перебував у розшуку та порушив вимоги запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Може впливати на свідків та іншим чином перешкоджати судовому розгляду. Обвинувачений ОСОБА_5 неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 , кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили суд змінити його на домашній арешт.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора в повному обсязі та відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про заміну запобіжного заходу на домашній арешт, виходячи з таких підстав.
Згідно з ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює, запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи питання про продовження дії запобіжного заходу, який був обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що згідно з ч.1 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам,передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Такий запобіжний захід не може продовжуватись за відсутності обставин, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Також, суд приймає до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», при вирішенні питання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
На думку суду, подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою є виправданим, а підстави для зміни цього запобіжного заходу менш обтяжливим відсутні. Суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки продовжують існувати ризики вчинення обвинуваченим інших правопорушень. ОСОБА_5 може переховуватися від суду, оскільки перебував у розшуку та порушив вимоги запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Може впливати на свідків. Обвинувачений ОСОБА_5 неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, не має постійних доходів, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, отже обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки та дає підстави вважати, що обвинувачений зможе вчиняти інші злочини. Окрім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних речовин, покарання за яке передбачене у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна.
Також, суд приймає до уваги ту обставину, що ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.04.2018 змінено ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою та визначено розмір застави 88100, 00 грн.
При цьому, суд вважає, що заявлені ризики, які були підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу та його продовження, не зменшились й продовжують існувати та виправдовують обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи наведене вище, вважає його таким, що не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам у кримінальному провадженні.
З огляду на вказане та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, виходячи з усіх обставин провадження, вважає, що у кримінальному провадженні відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу вигляді тримання під вартою на більш м`який.
Таким чином, суд вважає, що прокурор довела наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тому суд приходить до висновку, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_5 ще на 60 днів, підлягає задоволенню, а клопотання обвинуваченого та його захисника підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 315-317, 331, 369, 372, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо ОСОБА_5 задовольнити.
Клопотання обвинуваченого та його захисника про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.
Строк запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів, тобто до 21 вересня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1