Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи Ірпінський виправний центр № 132 матеріали провадження щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Сніжне Донецької області, громадянина України,

що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

судимого вироком Дарницького районного суду м. Києва

від 15.12.2017 року за ч.2 ст.263 КК України

на 2 роки обмеження волі,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 серпня 2018 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 15.12.2017 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.263 КК України і йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

16.06.2018 року засуджений подав до Ірпінського міського суду Київської області клопотання про застосування до нього Закону України Про амністію у 2016 році.

_____________________________________

Справа № 11-кп/824/784/2018
Категорія: ст.ч.2 ст.263 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22.08.2018 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання на підставі Закону України Про амністію у 2016 році відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і застосувати до нього положення Закону України Про амністію у 2016 році, які найбільшим чином поліпшують його становище. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що злочин, який не є особливо тяжким, вчинив до дня набрання вказаним Законом чинності, згідно з ст.89 КК України судимості не має, і не є особою, до якої згідно з ст.9 Закону амністія не застосовується.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити і застосувати до нього положення ст.7 або інші положення Закону України Про амністію у 2016 році; доводи представника установи відбування покарання, яка поклалася на розсуд суду; доводи прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, стверджуючи про те, що засуджений не є особою, на яку поширюється дія закону про амністію; провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_7 , який в судовому засіданні просив застосувати до нього положення ст.4 Закону України Про амністію у 2016 році, суд в ухвалі зазначив, що засуджений не може бути звільнений від відбування покарання, оскільки на день надбання Законом чинності він фактично покарання не відбував.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 закону про амністію.

Відповідно до положень ст.4 Закону України Про амністію у 2016 році підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_7 прибув до ДУ Ірпінський виправний центр № 132 для відбування покарання 21.03.2018 року, отже, на день набрання Законом чинності 07.09.2017 року покарання не відбував.

Безпідставними є і доводи ОСОБА_7 про те, що до нього можуть бути застосовані інші положення Закону України Про амністію у 2016 році, в тому числі ст.7 лише з огляду на те, що він не є особою, до якої згідно з ст.9 Закону амністія не застосовується.

Статтею ст.7 Закону передбачено скорочення наполовину невідбутої частини покарання засудженим, які відбувають покарання у виді обмеження волі, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, за злочини, що не особливо тяжкими, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-6 цього Закону.

Засуджений не входить до кола осіб, визначених у ст.ст.1, 2 Закону, а положення ст.ст.3-7 Закону пов`язують наявність підстав для звільнення від покарання або скорочення невідбутої частини покарання з відбуттям засудженим станом на день набрання Законом чинності його певної частини.

Оскільки на день набрання Законом чинності ОСОБА_7 покарання, взагалі, не відбував, амністія до нього застосована бути не може.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, і підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 серпня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України Про амністію у 2016 році без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3