Провадження № 1-кс/127/8075/18
У Х В А Л А
Іменем України
27 червня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого ВВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Слідчий Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , 25.06.2018 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що 13.11.2017 із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 про те, що в проміжок часу з 23:00 год. 12.11.2017 до 06:30 год. 13.11.2017 невідома особа таємно з території вищевказаного приватного будинку вчинила крадіжку велосипеда марки «SCOTT ADVENCURE», типу - гірський, який належав його матері - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительці АДРЕСА_2 .

За даним фактом 14.11.2017 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005302 та розпочато досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи незняту та непогашену судимість за вироком Вінницького міського суду від 30.11.2016, яким його визнанно винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 307 КК України та за вчинення яких призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі, яке ОСОБА_4 13.04.2017 відбув повністю, на шлях виправлення не став та 12.11.2017 близько 04:00 год. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, прийшов до приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де в підсобному приміщенні, через незачинені двері, помітив велосипед «Scott» моделі «Adventure».

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_4 , підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, непомітно для власника майна та інших осіб відчинив хвіртку домоволодіння та проник до підсобного приміщення, звідки вчинив крадіжку велосипеда марки «Scott» моделі «Adventure», належного ОСОБА_7 , вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №3267/18-21 від 20.06.2018 складає 1995,00 грн.

Разом з викраденим майном ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 1995,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто п`ять грн. 00 коп.)

23.06.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.
У вчинені кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженць м. Вінниця, українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 19.01.2005 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 08.11.2007 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки; 13.08.2008 Ленінським районним судом м. Вінниці за ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 186, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць; 27.01.2015 Вінницьким міським судом за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки; 30.11.2016 Вінницьким міським судом за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць (звільнився з місць позбавлення волі 13.04.2017 по відбуттю строку покарання); 26.05.2015 Вінницькою місцевою прокуратурою Вінницької області направлено обвинувальний акт до Вінницького міського суду Вінницької області з обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України; 29.09.2017 Вінницькою місцевою прокуратурою Вінницької області направлено обвинувальний акт до Вінницького міського суду Вінницької області з обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України; 30.10.2017 Вінницькою місцевою прокуратурою Вінницької області направлено обвинувальний акт до Вінницького міського суду Вінницької області з обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України; 13.04.2018 Вінницькою місцевою прокуратурою Вінницької області направлено обвинувальний акт до Вінницького міського суду Вінницької області з обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України підтверджується наступними зібраними під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню доказами: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; результатами проведення огляду місця події; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 ; протоколом допиту ОСОБА_8 ; протоколом допиту ОСОБА_9 ; довідкою з ломбарду «Найкращий»; висновком удового експерта № 3267/18-21; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколом слідчого експерименту від 23.06.2018 року.

Метою і підставами застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 6 років; злочин, у якому він підозрюється є умисними, що підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння;

- вчинити інші подібні корисливі кримінальні правопорушення, пов`язані із привласненням чужого майна, так як підозрюваний своїми незаконними діями проявив схильність до скоєння вказаних злочинів.

Викладене в сукупності свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що у матеріалах кримінального провадження №0005302 відносно ОСОБА_4 існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

При цьому жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, слідчий вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави в межах 80 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 140 960 гривень.

За таких обставин, вважаючи неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував щодо клопотання та просив застосувати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, оглянувши матеріали кримінального провадження №0005302, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 14.11.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005302 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

23.06.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

З наданих до клопотання доказів, а саме протоколу огляду місця події від 13.11.2017, протоколів допиту свідків від 22.01.2018, ілюстративної таблиці від 13.11.2017, протоколу допиту потерпілого від 14.11.2017, пояснень підозрюваного від 04.06.2018, висновку експерта від 20.06.2018 слідує, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України обґрунтована.

У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.
Під час розгляду даного клопотання судом було з`ясовано, що ОСОБА_4 неодружений, не працюючий, раніше судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, натомість підозрюється у вчиненні нового злочину.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, відсутність соціально стримуючих факторів, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, а тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за № 12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 35240,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого ВВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Затримати ОСОБА_4 в залі суду відразу після проголошення даної ухвали суду.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 25 серпня 2018 року (час рахувати відповідно до протоколу затримання).

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 25 серпня 2018 року.
Одночасно визначити ОСОБА_4 розмір застави в сумі 35240 (тридцять п`ять тисяч двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

1.прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2.повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

3.утримуватися від спілкування з особами, які є свідками у даному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Організацію виконання ухвали суду в частині затримання ОСОБА_4 та складання протоколу затримання покласти на слідчого ВВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя