АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 621/9/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1426/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 25 січня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лиман Зміївського району Харківської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, раніше судимого: 29.06.2017 Зміївським районним судом Харківської області, за ч.3 ст.185 КК України, до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України 2001 року, від відбуття покарання звільнений із іспитовим строком на 3 роки,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.185 КК України 5 років позбавлення.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за попереднім вироком Зміївського районного суду Харківської області від 29.06.2017 року, визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3) не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.
Згідно вироку, наприкінці листопада 2016 року, в вечірній час, перебуваючи по АДРЕСА_1 , у ОСОБА_7 виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_7 , в той же день та час, прийшов до ділянки місцевості поруч із домоволодінням АДРЕСА_2 та переконавшись що його дії ніким помічені не будить, через незачинену хвіртку увійшов до території двору даного домоволодіння, де виявив автомобіль марки ВАЗ 2106, після чого шляхом пошкодження замку відкрив багажне відділення, звідки таємно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою наживи, вчинив крадіжку пилки ручної бензинової цепної марки «SHARK», моделі - CS4500E, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №23295 від 28.11.2017 1799,30 гривень, що належать потерпілому ОСОБА_8 .
Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на вище вказану суму.
Крім цього, наприкінці листопада 2016 року, в вечірній час, перебуваючи по АДРЕСА_1 , у гр. ОСОБА_7 повторно виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_7 , в той же день та час, прийшов до ділянки місцевості поруч із домоволодінням АДРЕСА_3 та переконавшись що його дії ніким помічені не будить, через незачинену хвіртку увійшов до території двору даного домоволодіння, де шляхом пошкодження вікна проник до приміщення житлового будинку, звідки таємно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою наживи, повторно вчинив крадіжку мотокоси «Grunhelm» моделі «GR-53 Power Line», вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №23296 від 28.11.2017 850,00 гривень, що належать потерпілому у кримінальному провадженні громадянину ОСОБА_9 .
Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на вище вказану суму.
В апеляційній скарзі із зміненими доводами прокурору кримінальному провадженні просить вирок суду першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_7 змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що згідно з ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Звільнити з випробуванням засуджену особу від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років суд не вправі. Крім того вважає , що покарання , призначене судом не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого через суворість, а тому просить змінити вирок та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; а на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання - 5 років позбавлення волі; а відповідно до ст.75 КК України - звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на 3 роки іспитового строку.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень і правильність кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оспорюється а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, як вбачається з вироку, послався на дані про його особу раніше судимого, задовільну характеристику за місцем проживання, ступінь тяжкості вчиненого ним умисного злочину, який є тяжким, на обставини, що пом`якшують відповідальність щире каяття,активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди та відсутність обтяжуючих обставин. Призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, суд першої інстанції прийняв рішення про його звільнення від відбування цього покарання з випробування на підставі ст. 75 КК України, застосувавши закон, який не підлягав застосуванню. Доводи прокурора в цій частині цілком обґрунтовані , а тому дають підстави для зміни вироку виходячи із положень п.4 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Разом із тим, суд першої інстанції , призначаючи покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, належним чином не врахував , що встановлені пом`якшуючі обставини характеризують знижений ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого ОСОБА_7 та вчинених ним діянь, а тому дають підстави призначити йому більш м`яке покарання за своїм розміром, проте у виді позбавлення волі.

З огляду на це, наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про невідповідність покарання особі обвинуваченого, на думку колегії суддів, є обґрунтованими, а тому вирок підлягає зміні в цій частині відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України.

Зокрема, покарання ОСОБА_7 призначене за ч.3 ст. 185 КК України необхідно пом`якшити, обравши його у виді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією статті. Остаточне покарання відповідно до ч.4 ст.70 КК України необхідно призначити шляхом часткового складання з покаранням, призначеним вироком Зміївського районного суду Харківської області від 29 червня 2017 року. На думку колегії суддів, остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі буде справедливим та сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним кримінальних правопорушень

З урахуванням тяжкості злочину, особи винного, декількох пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, про що просить і прокурор, а тому погоджується із рішенням суду першої інстанції про застосування положень ст..ст. 75, 76 КК України щодо звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Процесуальних порушень, що тягнуть безумовне скасування судового рішення, колегія суддів не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409,418, 419, ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 25 січня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити.

Пом`якшити ОСОБА_7 покарання, призначене за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання з покаранням, призначеним вироком Зміївського районного суду Харківської області від 29 червня 2017 року , остаточне покарання ОСОБА_7 призначити у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки і покладенням обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді:.