Справа № 206/3638/18
1-кп/206/302/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року Самарський районний суд міста Дніпропетровськау складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001549 від 25.11.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.390 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:

03.07.2018 до канцелярії Самарського районного суду міста Дніпропетровська з місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.390 КК України.
Прокурор в судовому засіданні клопотав про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України не відпали, а саме останній може переховуватись від органів досудового слідства та суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 знаючи про покарання за вчинені ним злочини, може впливати на свідків, вчинити нове кримінальне правопорушення.

Захисник адвокат ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заперечував щодо продовження строку тримання під вартою, просили змінити на більш м`який, а саме на домашній арешт, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, а прокурор не довів їх існування для тримання обвинуваченого під вартою.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого його захисника та їхні клопотання, дослідивши обвинувальний акт, приходить до наступних висновків.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, суд, у відповідності до ст. ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за ч. 1 ст. 390 КК України у виді позбавлення волі на строк до трьох років, та вважає наявними підстави для продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 30.07.2018 закінчується строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , визначений ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 01.06.2018.
Ризиками, які суд оцінює у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, може вмовляннями, погрозами чи іншим способом незаконно впливати на свідків, з метою зміни ними в подальшому свідчень по вищевказаному кримінальному провадженню або вчинити інший злочин. Крім того, необхідно зазначити, що ОСОБА_3 за ухвалою суду вже знаходився в місці обмеження волі, про те самовільно його покинув.

Дані відносно особи обвинуваченого, враховуються судом, однак вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який може бути призначено реальне позбавлення волі на строк до 3 років, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку.
Беручи до уваги викладене, а також обставини кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід буде достатнім засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Окрім того, обставини викладені в обвинувальному акті та дані зазначені в Реєстрі досудового розслідування, вказують на можливу причетність ОСОБА_3 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування обставин у справі, є достатньою для застосування щодо обвинуваченого такого запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
При цьому, суд враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують обвинуваченого з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Тому, суд вважає, що клопотання, надане прокурором в цій частині доводить про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України.

Більш того, враховуючи, що на даній стадії судового розгляду у кримінальному провадженні розпочато, однак не допитані свідки та не дослідженні докази, а також наявність всіх тих ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 , суд вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню.

А також, суд приймає до уваги, що обвинувачений та його захисник належного обґрунтування про можливість запобігання встановленим/наявним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, беззаперечних відомостей, що обвинувачений, виходячи з положень ст. 178 КПК України, є таким, що має стійкі соціальні зв`язки та допустиму репутацію, даних, які б свідчили про недоведеність стороною обвинувачення обставин визначених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 194 КПК України не навели, належних доказів не надали.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, визначені судом.
При цьому доводи обвинуваченого та сторони захисту про можливість уникнення наявним/встановленим раніше ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого та характер вчинення правопорушення, в якому він обвинувачується, вважає сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, заява № 25, який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України), у зв`язку з чим, останні є надуманими та не відповідають конкретним обставинам справи, на даному етапі провадження. Тому, застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду, також впливати іншим способом на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, як наслідок відмовити захиснику та обвинуваченому в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу. На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177,178, 331,372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів починаючи з 17.07.2018 до 14.09.2018. В задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити. Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1