Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3083/17
Провадження № 1-кп/723/69/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2018 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000036 від 17.01.2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Купка, Сторожинецького району, Чернівецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, щодо якого запобіжний захід не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального обвинувачення:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 , -

встановив:
16.01.2016 року, приблизно о 20-40 год., обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. О. Кобилянської, в с. Верхні Петрівці, зі сторони с. Нижні Петрівці, в напрямку с. Буденець, Сторожинецького району, Чернівецької області. Наближаючись до будинку № 3 вказаної вулиці водій ОСОБА_3 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість в своїх діях, маючи реальну можливість спостерігати пішохода ОСОБА_5 , який рухався в межах проїзної частини дороги по смузі руху в напрямку с. Буденець, Сторожинецького району, Чернівецької області, не вжив заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на останнього.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді саден на обох стегнах на середній третині, закритий перелом середньої третини обох стегнових кісток із зміщенням, які у відповідності до висновку СМЕ № 747-д від 24.05.2016 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Дорожньо-транспортну пригоду обвинувачений ОСОБА_3 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог пунктів 1.5, 2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:
- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст..286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, і йогодії за цією статтею кваліфіковані вірно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в пред"явленному йому обвинуваченні не визнав, відмовився від давання показань, в судових дебатах та останньому слові вказав, що зробив, все, що міг до повної зупинки автомобіля, не вважає себе винним, просив виправдати його.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 , його вина доводиться показаннями потерпілого, свідків, документами кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні надав показання про те, що 16.01.2016 року перебував в гостях у брата ОСОБА_9 . Близько 20 години він разом з товаришем ОСОБА_10 та дружиною останнього вийшли від брата і дорогою йшли додому. Дружина товариша йшла по обочині дороги біля придорожньої канави, поряд з нею йшов ОСОБА_11 , а він рухався біля ОСОБА_12 , займали 1-1,5 метра проїжджої частини. Дорога має ширину близько 8 метрів. Видимість була погана, дорога не освітлюється. Він бачив перед собою 40-50 метрів. Покриття дороги гравійне, снігу чи льоду не було. Сніг випав після аварії. Вийшовши від брата, пройшли 5-6 метрів і його вдарила ззаду машина, він впав на капот, так проїхав певну відстань, після чого впав перед машиною, втратив свідомість. Потім його забрала швидка допомога. Йдучи дорогою, він не бачив позаду автомобіля чи світла фар, не чув звуку транспортного засобу, звуку гальмування. Йшов прямо, в сторону не рухався, його не штовхали, він не падав. Він в той вечір випив 50 гр. горілки. Йдучи втрьох, вони розмовляли. За кермом даного автомобіля був ОСОБА_13 , про це дізнався після аварії. Ділянка дороги, де він йшов, до того як його збили, є прямою: назад не менше 200 метрів, вперед 600-700 метрів. Після аварії ОСОБА_13 не відшкодовував йому заподіяну шкоду. Цивільний позов підтримав. Злочином завдано йому моральні страждання, які полягають в тому, що він не може працювати, став інвалідом 3 групи, його двічі оперували, він важко відходив від наркозу, протягом 10 місяців лікувався. Зазнає фізичного болю від отриманих травм, часто не може спати, не може нормально ходити, так як змушений користуватися милицями. Також моральних страждань завдає поведінка обвинуваченого, який жодного разу не просив пробачення, не визнає себе винним, був двічі в лікарні, однак не допомагав ліками. Просив покарати обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_14 в суді дав показання про те, що є товаришем потерпілого. В січні місяці, дату не пам`ятає, вони були у ОСОБА_9 - брата потерпілого в гостях. Після йшли разом додому: його дружина йшла справа від нього, а потерпілий зліва, рухалися в ряд. Дорога грунтова, шириною 8 метрів, тротуару для пішоходів немає. Була невелика ожеледиця. Дорога не освітлюється, було темно. Він бачив попереду 2-3 метри. Зустрічного транспорту не було. Ділянка дорога, по якій вони йшли пряма: позаду 200-300 метрів, спереді до кілометра. Потерпілий не падав, не ковзався, не спотикався. Звуку машини не чули, світла фар не бачили. Машину побачили лише коли збила потерпілого. Це був «Жигуль» червоного кольору. Водієм був обвинувачений, який сказав, що він потерпілого збив і поставить на ноги. В машині були ще троє людей, яких не знає. В гостях вони випили 0,7 літра горілки на 6 осіб, і він, і потерпілий вживали алкоголь, його дружина ні. Від будинку ОСОБА_9 до аварії вони пройшли 20-30 метрів, він з потерпілим розмовляли, не оглядалися. Йшли по дорозі на відстані 0,5 м 1 м. від придорожньої канави. Ніхто з них не падав, не ковзався.

Свідок ОСОБА_15 в суді дала показання про те, що в січні 2016 року близько пів на дев`яту вечора вона з ОСОБА_16 та ОСОБА_10 йшли від ОСОБА_9 , де були в гостях. Йшли по дорозі в сторону с.Буденець, поряд одне з одним: вона по обочині, біля неї ОСОБА_12 , за ним ОСОБА_17 . По обочині було слизько, дорога не була слизькою. Ширина дороги 5-6 метрів, зустрічного транспорту в той час не було. Дорога не освітлюється, але горіло світло на будинку, тому було трохи видно. Дорога гравійна, від місця аварії назад 200-300 метрів дорога пряма. Ніхто з них не хитався. Чоловіки в гостях пили спиртне, вона не вживала. Потерпілий вживав алкоголь, але не був п`яний, йдучи дорогою, не хитався, не робив різких рухів. Машини не бачила, звуків автомобіля, що їде, не чула, сигналу не було. Коли машина збила ОСОБА_18 , він втратив свідомість, вона повернулася за його братом ОСОБА_19 . Це був автомобіль марки «Жигулі» червоного кольору, за кермом був ОСОБА_13 , який був п`яний. Вона не бачила як він виходив з машини, бо пішла за ОСОБА_19 . Коли прийшли, то ОСОБА_13 розмовляв з ОСОБА_19 , який запитував, чому збив брата, а ОСОБА_13 сказав, що був п`яний і не бачив потерпілого, все відшкодує, вона це чула особисто. Там були троє чоловіків, говорили, що вони вийшли з машини, яка збила потерпілого. По дорозі вони пройшли близько 30 метрів, йшли повільно, розмовляли спокійно, без криків, не сміялися. Розмова не перешкоджала почути звук автомобіля чи сигнал.

Свідок ОСОБА_20 в суді дала показання про те, це було у 2016 році після «Маланки», яку святкують 14 січня. Вона вийшла з будинку, бо почула крики ОСОБА_21 , що когось вбили, вибігла на дорогу, побачила ОСОБА_18 , який лежав без свідомості, та автомобіль червоного кольору, фари якого були вимкнені. Водій був в машині, це був ОСОБА_13 , який просив, щоб не викликали поліцію, він завезе потерпілого в лікарню, відшкодує лікування. Крім ОСОБА_13 були ще двоє ОСОБА_12 і ОСОБА_22 , їх знає візуально, живуть в їхньому селі. На її думку водій був п`яний. Потерпілий ОСОБА_23 до цього був у них, вживав алкоголь, але не був дуже п`яний. У них вживали алкоголь 4 осіб: ОСОБА_17 , ОСОБА_24 , ОСОБА_11 , батько, розпили 1,5 літра. ОСОБА_25 не вживала. Скільки випив ОСОБА_17 вона не бачила. Тоді на вулиці було сиро, невеликий туман, освітлення немає ніякого. Не звернула увагу, чи горіло світло на будинку біля місця аварії. Було темно, бо вона, вийшовши з будинку, щоб йти на крик, повернулася за ліхтариком. Дорога гравійна, ширину не знає, але на ній вільно може розминутися дві машини. Дорога пряма, без поворотів. Не було дуже слизько. Вона бачила, що ОСОБА_13 сидів в машині за кермом, тримався за голову і говорив «Що я наробив».

Свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , заявлені стороною захисту, на виклики до суду не

з`явилися, захисник в подальшому відмовився від їх допиту в суді, проти чого не заперечували інші учасники кримінального провадження, відмова від допиту свідків була прийнята судом.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.01.2016 року та схеми до нього, вбачається, що оглядом встановлено, що місце ДТП - с.Верхні Петрівці, вул..Кобилянської, 3, Сторожинецького району, дорога є прямою, покриття - асфальтобетонне, сухе з льодовим покриттям, шириною 7,25 м., неосвітленою, пора доби темна, загальна видимість та конкретна видимість з робочого місця водія: з увімкненим ближнім світлом фар 30 м., з увімкненим дальнім світлом фар 50 м., об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху відсутні, наявні сліди гальмування, транспортний засіб ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_1 має наступні пошкодження: розбите лобове скло з правого боку, пошкоджений капот з правого боку спереду, наявні сліди гальмування, які вказують на напрямок руху ТЗ, гальмівний шлях становить: правого колеса 25,05 м., лівого колеса 26,5 м. (том №1, а.с.10-20).

Згідно повідомлення Чернівецького обласного центру з гідрометеорології 16 січня 2016 року станом на 20-40 год. спостерігалась хмарна погода без опадів Метеорологічна видимість більше 10 км. (том №1, а.с.28).

Згідно листа філії «Сторожинецький автодор» на напрямку Верхні Петрівці Нижні Петрівці- Оршиця км 0+120 відрізок шляху має наступні технічні параметри: категорія дороги 4, покриття проїжджої частини гравійне, ширина земляного полотна та проїзної частини 9, кут нахилу 0%, поперечний нахил 2 %, ділянка дороги знаходиться в зоні знаку 5.45 (том №1, а.с.29).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 11.05.2016 року за участю ОСОБА_5 вбачається, що він розповів і показав обставини ДТП, зокрема, що рухався у темпі повільного спокійного кроку в межах проїзної частини дороги, прямолінійно у попутному напрямку по відношенню до наїжджаючого автомобіля на відстані 2 метрів від правого краю дороги (том №1, а.с.42-45).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 11.05.2016 року за участю ОСОБА_15 вбачається, що вона розповіла і показала обставини ДТП, зокрема, що в момент наїзду автомобіля на пішохода ОСОБА_5 останній рухався у темпі спокійного повільного кроку в межах проїзної частини дороги у попутному напрямку по відношенню до наїжджаючого автомобіля, прямолінійно, на відстані 1,9 м. від правого краю дороги (том №1, а.с.51-54).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 11.05.2016 року за участю ОСОБА_14 вбачається, що він розповів і показав обставини ДТП, зокрема,що в момент наїзду автомобіля на пішохода ОСОБА_5 останній рухався в межах проїзної частини дороги на відстані 1,95 м від правого краю дороги, в темпі спокійного кроку (том №1, а.с.59-62).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 23.05.2016 року за участю ОСОБА_3 вбачається, що він розповів і показав обставини ДТП, скориставшись статистичним автомобілем марки ВАЗ 2101, а також за участю пішоходів статистів. Встановлено, що наїзд на пішохода стався на відстані 2,05 м. від правого краю дороги, водій Лазурка застосував гальмування на відстані 8 метрів від пішохода та 1,5 м. від правого краю дороги. Він вперше виявив пішоходів, які рухалися у попутному напрямку в ряд (упоперек дороги) в темпі повільного кроку, на відстані 3,5 м. до умовної лінії та 2 м. від правого краю дороги. Під час руху автомобіля на відстані 43,9 м. пішоходи проглядалися на проїзній частині дороги, але не чітко, наблизившись на відстань 38,9 м. пішоходи проглядалися на проїзній частині дороги. Загальна видимість дороги на ближньому світлі фар становила 55 м. Водій Лазурка вказав, що швидкість його автомобіля складала 40 км/год., гальмування застосував на відстані 8 метрів від наїзду (том №1, а.с.91-97).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №39-Е-мд від 07.04.2016 року ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Сторожинецької ЦРЛ з 16.01.2016 року по 12.02.2016 року з діагнозом: закритий перелом середньої третини обох стегнових кісток із зміщенням. Травматичний шок 1 ст.. Забій грудної клітки. При судово-медичній експертизі у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження: садна на обох стегнах у середній третині, закритий перелом середньої третини обох стегнових кісток із зміщенням, травматичний шок 1 ст., Дані тілесні ушкодження виникли в результаті травмуючої дії твердих тупих предметів або від ударів об такі, по строку та обставинам можуть відповідати указаному у фабулі постанови про призначення експертизи та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я (том №1, а.с.99-100).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 747 д від 24.05.2016 року ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Сторожинецької ЦРЛ з 16.01.2016 року по 12.02.2016 року з діагнозом: закритий перелом середньої третини обох стегнових кісток із зміщенням. Травматичний шок 1 ст. Забій грудної клітки. При судово-медичній експертизі у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження: садна на обох стегнах у середній третині, закритий перелом середньої третини обох стегнових кісток із зміщенням. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті травмуюючої дії твердих тупих предметів, цілком могли виникнути в результаті дорожньо-транспортної пригоди у вигляді наїзду механічного транспортного засобу на пішохода і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі що призвели до тривалого розладу здоров`я. Вищевказані тілесні ушкодження, не виключено, могли виникнути в результаті наїзду рухаючогося автомобіля на пішохода, який перебував у вертикальному положенні та, ймовірно, був обернутий задньою поверхнею свого тіла до наїзжаючого транспортного засобу з більшою опорою на ліву ногу (том №1, а.с.102-104).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №104-А від 15.02.2016 року в автомобілі «ВАЗ-2101» номерний знак НОМЕР_1 несправностей у рульовому керуванні та ходовій частині, які б могли спричинити ДТП, не виявлено, робоча гальмова система перебуває в працезданому стані, однак в ній виявлено невідповідність вимогам п.31.4.1.(а) ПДР, зовнішні світлові прилади перебувають в стані часткової відмови із-за встановлення на передніх фарах об`єктів, які зменшують світло-пропускання, що впливає на видимість елементів проїзної частини дороги та інших об`єктів в напрямку руху автомобіля, що було до ДТП та не відповідає вимогам п.31.4.3(г) ПДР (том №1, а.с.117-129).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №385-а від 26.05.2016 року вбачається, що в діях водія ОСОБА_3 є невідповідність вимогам пункту 12.3 ПДР, недотримання яких з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної пригоди (том №1, а.с.136-138).

Згідно експертного висновку №175 від 18.07.2016 року, виготовленого експертом, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_28 , за результатами автотехнічного дослідження обставин ДТП за заявою адвоката ОСОБА_7 , в діях водія автомобіля марки ВАЗ 2101 ОСОБА_3 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, що знаходилися б в причинному зв`язку з настанням даної ДТП не вбачається (том №2, а.с.39-45).

Суд не приймає до уваги експертний висновок №175, оскільки у вихідних даних

зазначено, що дорога на момент ДТП була вкрита укатаним снігом, обробленим мінеральними матеріалами; що в загальмованому стані від місця наїзду до повної зупинки водій ОСОБА_3 подолав відстань біля 2,5 м., однак таких даних не було здобуто під час судового розгляду кримінального провадження. Зазначено дані про сліди гальмування автомобіля, зокрема заднього правого колеса 11,05 м., які не відповідають схемі до протоколу ОМП, де такий слід становить 25,05 м.. Також зазначено, що з моменту виходу пішохода на проїзну частину дороги до моменту наїзду він подолав під прямим кутом відстань 2,05 м., що не відповідає дослідженим в судовому засіданні протоколам слідчих експериментів та показанням свідків. Крім того, експертне дослідження проведено з порушенням норм КПК України за власним зверненням адвоката.

В судовому засіданні учасниками кримінального провадження, в тому числі і стороною захисту не було заявлено клопотань щодо призначення експертизи.

Захисник вказував на неналежність та недопустимість матеріалів досудового розслідування з тих підстав, що постанови керівника Сторожинецької місцевої прокуратури про призначення групи прокурорів та про зміну групи прокурорів, а також постанова заступника начальника Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області про визначення слідчих на здійснення даного досудового розслідування не були підписані, що стало підставою скасування вироку суду в даному кримінальному провадженні з направленням справи на новий судовий розгляд. В подальшому ухвалою суду обвинувальний акт було повернуто прокурору. Після чого в один день було створено групу прокурорів, доручено проведення досудового розслідування слідчому, дано доручення органу слідства на виконання вимог ст.290 КПК України та складено обвинувальний акт. Також зазначив, що підозра була пред`явлена прокурором, який не мав повноважень у відповідності до закону, тому на основі цієї підозри складений обвинувальний акт є незаконним.

У відповідності до ст.ст.84-86 КПК України питання належності і допустимості стосуються доказів у кримінальному провадженні, а не матеріалів досудового розслідування. Захисник вказує на незаконність процесуальних рішень, що не є доказами в розумінні ст.84 КПК України.

В ході судового розгляду встановлено, що в матеріалах справи містяться процесуальні рішення, на які вказує захисник, що містять підписи осіб, що їх постановляли. Прокурор визнав, що мала місце помилка, внаслідок якої до матеріалів кримінального провадження були долучені непідписані копії постанов, а оригінали з підписами були долучені до матеріалів наглядового провадження. Недоліки були усунені після повернення обвинувального акту прокурору. Те, що постанова про зміну групи прокурорів, до якої ввійшов прокурор, що погодив повідомлення про підозру (том №1, а.с.5) існувала, підтверджується відомостями з ЄРДР про рух кримінального провадження, відповідно до яких спочатку було зареєстроване рішення про призначення прокурора, після чого повідомлено про підозру. Також підтверджено прийняття процесуального рішення про призначення слідчих на здійснення досудового розслідування (том №1, а.с.208-210). Таким чином, встановлено, що відсутність підписів на постановах було технічною помилкою, прокурори та слідчі здійснювали повноваження на законних підставах.

Після повернення обвинувального акту прокурору змінився склад прокурорів і була винесена постанова про створення групи прокурорів.

Посилання захисника, що після повернення обвинувального акту прокурору процесуальні дії вчинялися в один день, не є порушенням, так як нові докази в кримінальному провадженні не здобувалися, а кримінальним процесуальним законом не визначено будь-якого інтервалу між вчиненням процесуальних дій чи прийняттям

процесуальних рішень.

Захисник також вказує на те, що обвинувальний акт було повернуто прокурору разом з додатками до нього та приднаними матеріалами провадження у двох томах. Під час виконання вимог ст.290 КПК України учасникам кримінального провадження було пред`явлено лише один том. Другий том з`явився під час судового розгляду в суді, процесуальні документи якого на клопотання захисту суд відмовився досліджувати, порушуючи право на захист.

Слід зазначити, що матеріали другого тому, про які клопотали учасники кримінального провадження, судом оглядалися, що підтверджується журналом судового засідання. В даному томі містяться документи судового провадження, яке здійснювалося до повернення обвинувального акта прокурору, які відомі учасникам кримінального провадження, таким чином право на захист не було порушено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин відповідно до ст.12 КК України належить до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він є особою раніше не судимою, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За наведених обставин, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також приймаючи до уваги, що вирок суду в даному кримінальному провадженні, яким ОСОБА_3 було призначено покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки з іспитовим строком на 2 роки, був скасований не за м`якістю призначеного покарання, то суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Речові докази, які б підлягали вирішенню судом, відсутні.

У відповідності до ст.124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню витрати на залучення експерта.

Потерпілий ОСОБА_5 звернувся з цивільним позовом про стягнення з ПрАТ «СК «Уніка» матеріальної шкоди як страхового відшкодування в сумі 40827,67 грн., з ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 100 тис.грн.

В обгрунтування вимог по матеріальній шкоді посилається на те, що в зв`язку з отриманням внаслідок ДТП тілесних ушкоджень у вигляді саден на обох стегнах у середній третині, закритого перелому середньої третини обох стегнових кісток із зміщенням він період з 16.01.2016 р. по 11.02.2016 р. лікувався в Сторожинецькій ЦРЛ, де йому було проведено хірургічну операцію. В подальшому продовжував лікуватися амбулаторно. Йому було проведено операцію з приводу скелетного витягування обох

нижніх кінцівок, в обох стегнових кістках зафіксовані спиці ОСОБА_29 , змонтована система постійного скелетного витягання. В жовтні 2016 року його вдруге було госпіталізовано та прооперовано. За час лікування ним було витрачено на придбання лікарських засобів на загальну суму 40827,67 грн.. Легковий автомобіль ВАЗ 2101,номерний знак НОМЕР_1 , яким було вчинено ДТП, є забезпеченим транспортним засобом, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ №4601828, укладеного 04.08.2015 року до 03.08.2016 року страхувальником ОСОБА_3 та страховиком ПрАТ «СК «УНІКА». Даним полісом визначено страхову суму за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 100 тисяч грн.

Представник цивільного відповідача по справі ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на судовий розгляд кримінального провадження не з`явився, надіслали до суду відзив, в якому просили розглядати справу без участі представника, фактично не заперечували щодо виплати страхового відшкодування щодо витрат, які є документально підтвердженими.

Суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню в сумі 39952,06 грн., оскільки саме така сума матеріальних збитків підтверджена документально (чеками, рахунками), оригінали яких були оглянуті судом.

В обгрунтування вимог по моральній шкоді потерпілий ОСОБА_5 в позові посилається на те, що внаслідок здійснених хірургічних операцій він зазнав фізичних страждань, які мають місце і в після операційних період. Він не може пересуватися без сторонньої допомоги та костилів, на тривалий час втратив працездатність, що негативно вплинуло на його психологічний стан. На даний час в нього порушені нормальні життєві зв`язки, продовження активного життя є неможлмвим.

Суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, при цьому суд також враховує майновий стан обвинуваченого, який офіційно не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, виходячи із принципів розумності і справедливості, ваажає, що слід стягнути з ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 70 тис.грн.

Керуючись ст.ст.100, 124, 368-370, 373,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_30 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_30 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_31 на користь держави витрати за проведення експертиз в загальній сумі 1528,02грн. (одну тисячу п`ятсот двадцять вісім грн. 02 коп.).

Цивільний позов потерпілого задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» () на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страхове відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в сумі 39952,06 грн. (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві грн. 06 коп.).

Стягнути з ОСОБА_31 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду в сумі 70 000 грн. (сімдесят тисяч грн..).

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Сторожинецький районний суд Чернівецької області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ