25.07.2018 Провадження № 1-кп/331/82/2018
Єдиний унікальний номер 331/4277/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2018 р. м.Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 за ст.187 ч.2 КК України,
в с т а н о в и в:
В провадженні Жовтневого районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження з обвинуваль-ним актом відносно ОСОБА_6 за ст.187 ч.2 КК України.
Обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 01.06.2018 р. продов-
жений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого встановлений до 01 серпня 2018 р.
Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надход-ження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
У судовому засіданні прокурор вважає за доцільне продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у виг-ляді тримання під вартою, оскільки, в теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України,
які існували і під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник та обвинувачений проти продовження тримання обвинуваченого під вартою за-перечували, зазначив-
ши, що на теперішній час відпали будь-які ризики, передбачені ст.177 КПК України, прокурором не доведено існуван-ня ризиків, ОСОБА_6 не має наміру ухилятися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, на його ут-риманні знаходиться дружина та малолітня донька, а також хвора матір.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 наполягав на тому, що в разі прийняття рішення про продовження
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановити певний розмір застави.
Вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
суд враховує наступне.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконан-
ня обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: 1) перехову-ватися від суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спе-ціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявнос-
ті ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження ма-теріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 2) тяжкість покарання, що загрожує відповід-ній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинува-чується; 4) міцність соціальних зв`язків; 6) репутацію обвинуваченого.
Суд враховує вимоги п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, висновків, викла-
дених в рішенні Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 р. (справа «Харченко проти України»), кожні два місяці переглядає питання доцільності продовження три-мання обвинувачених під вартою відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, якою передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виг-ляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_6 , суд вихо-
дить із того, що він обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, він може переховуватись від суду, вчинити інші злочини, докази в даному криміналь-ному провадженні не досліджені в повному обсязі, а також приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді три-мання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, відповідає особі об-винуваченого та позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам незаконно впливати на потерпілих, та перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, суд при-ходить до висновку про відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченому обраного під час досудового слідства запобіжного заходу на інший, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, які вчинені із застосуванням насильства відносно потерпілих, суд вважає недоцільним визначення розміру застави.
З огляду на наведене, а також враховуючи, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на 2 місяці до 25 вересня 2018 року, без визначення розміру застави.
На підставі викладеного та керуючись ст.177, 178, 331 КПК України, суд
у х в а л и в:
Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 місяці до 25 вересня 2018 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_6 , надіслати прокурору та Запорізькому слідчому ізолятору УДПС України в Запорізькій області за місцем утримання обвинуваченого.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_7