АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/6623/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/673/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09 жовтня 2017 року у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянина України, раніше не судимого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_8 засуджений:

за ч.1 ст.263 КК України 4 років позбавлення волі;

за ч.2 ст.263 КК України 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цим же вироком ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Згідно вироку, ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на носіння, придбання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, у невстановлений період часу та за невстановлених обставинах незаконно придбав вибухові пристрої, після чого 02 червня 2017 року о 20 годині 30 хвилин, перебуваючи на автостанції №1, яка розташована за адресою: м.Харків, пр. Гагаріна, 22 чим порушив вимоги наказу постанови КМУ №576 від 12.10.1992 «Про затвердження «Положення про дозвільну систему», наказу МВС України №622 від 21.08.1998 «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них., а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» здійснив транспортування безпосередньо при собі в сумці ручні осколкові гранати дистанційної дії РГД-5 та Ф-1, які являли собою поєднані в єдину конструкцію корпуси гранат РГД-5 та Ф-1 з уніфікованими запалами до ручних гранат модернізованими УЗРГМ-2, які згідно висновку вибуховотехнічної експертизи №71/2017 від 30.06.2017 року є придатними до вибуху.
Крім того, ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу 02 червня 2017 року о 20 годині 30 хвилин, перебуваючи на автостанції №1, яка розташована за адресою: м.Харків, пр. Гагаріна, 22, чим порушив вимоги наказу МВС України №622 від 21.08.1998 «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» здійснив транспортування безпосередньо при собі в сумці радянський штик-ніж моделі 6х5, зразка 1989 року, німецький бойовий ніж піхоти Infanteriemesser 42», зразка 1942 року, виготовлений промисловим способом; ніж виготовлений саморобним способом за типом мисливських ножів, які належить до категорії холодної зброї згідно висновку експертизи холодної зброї № НОМЕР_1 від 15.08.2017.

В апеляційній скарзі прокурорпросить вирок суду першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме - застосуванням закону, який не підлягає застосуванню - ст. 75 КК України. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст.263 КК України 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст.263 КК України 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі та звільнити від призначеного покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році». В обґрунтування посилається на те, що за вироком суду ОСОБА_8 спочатку звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, після чого цим же вироком звільнено від відбування призначеного покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році». Суд, усупереч установленому Законом порядку (якщо до особи може бути застосовано кілька підстав для звільнення від покарання, то для цього застосовується підстава, яка найбільшим чином поліпшує становище особи), двічі звільнив ОСОБА_8 від призначеного покарання.У зв`язку з чим апелянт вважає, що суд при ухваленні вироку неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягав застосуванню - ст. 75 КК України.
Під час апеляційного розгляду автор апеляції змінив доводи апеляційної скарги та просив скасувати вирок суду і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Свої вимоги обґрунтовує як доводами ,наведеними у первісній апеляційній скарзі, так і новими доводами - щодо необхідності додаткової кваліфікації за ч.1 ст. 263 КК України щодо «незаконного придбання бойових припасів, вибухових пристроїв». Вказував також що судом не було встановлено спосіб вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який частково підтримав змінену апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які вважали вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст.. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого , за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.

Оскільки змінені доводи прокурора щодо необхідності додаткової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 263 КК України як «незаконного придбання бойових припасів, вибухових пристроїв» подані за межами строків на апеляційне оскарження, колегія суддів залишає їх без уваги.

Доводи апелянта про те, що судом не встановлено способу вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, зокрема зазначено у вироку як транспортування при собі , а не носіння , на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки під суспільно-небезпечним діянням - носінням слід розуміти дії по переміщенню, транспортуванню винною особою безпосередньо при собі.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Мотивуючи своє рішення про призначення покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі, суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених ним злочинів - тяжкого та середньої тяжкості, дані про особу винного - раніше несудимого, який не працює, є учасником бойових дій, пом`якшуючу обставину щире каяття, сприяння в установленні дійсних обставин справи та відсутність обтяжуючих обставин.

Таке покарання , на думку колегії суддів , є співмірним протиправним діянням, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства - із звільненням його від відбування покарання з випробуванням та покладенням певних обов`язків на підставі ст.ст. 75,76 КК України, зважаючи на те , що ОСОБА_8 вину визнав та сприяв в установленні дійсних обставин справи, щиро покаявся, проходив службу в зоні АТО, де позитивно характеризується.

Доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та свідчили б про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання у виді позбавлення волі, апеляційна скарга не містить.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 звернувся із заявою до суду про застосування до нього амністії . Зазначене питання було вирішено судом першої інстанції , який застосував до нього ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнив від відбування покарання,належним чином умотивувавши свої висновки. Правильність таких висновків суду в частині застосування амністії в апеляційній скарзі не оспорюється.

Позиція прокуратури , викладена в апеляційних скаргах, щодо необхідності при звільненні особи від покарання застосування підстави, яка найбільшим чином поліпшує становище особи, нормативно закріплена ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Системний аналіз положень Розділу Х11 Кримінального Кодексу України дозволяє дійти висновку, що звільнення від покарання на підставі закону про амністію та звільнення від відбування покарання з випробуванням є різні види інституту звільнення від покарання, а тому матеріальні підстави їх застосування є також різними.

За таких обставин суд першої інстанції використав свої дискреційні повноваження , виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства та на думку колегії суддів правильно звільнив ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та покладенням певних обов`язків на підставі ст.ст. 75,76 КК України. Подальше звільнення обвинуваченого від покарання цілком узгоджується з положеннями п . «а» ч.2 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» .
Виходячи із наведеного, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом положень ст. 75 КК України та недопустимість їх застосування в даному випадку колегія суддів вважає безпідставними.

Істотних порушень кримінального процесуального закону судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, не встановлено.
З огляду на це, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги та залишає її без задоволення, а відповідно до п.1 ч.1 ст. 407 КПК України вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09 жовтня 2017 року залишає без змін.

З урахуванням викладеного, керуючись, ст.ст. 404,405,407, 418, ст. 419, ч. 2 ст. 376, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09 жовтня 2017 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий-
Судді -