Справа № 522/9517/18
Провадження № 1-кс/522/1298/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: прокурорів - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6 ,
представника потерпілої (цивільного позивача) - ОСОБА_7 ,
перекладача - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду в м. Одеса кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000448 від 18.02.2017 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_9 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Сетіф, Алжирської народної демократичної республіки, громадянин Алжиру, з неповною вищою освітою, не одружений, не працює, студент ІІ курсу ОНМУ, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК Українии,-
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_10 , вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яке керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.
Так, 17.02.2018 року, приблизно о 19:30 год., водій ОСОБА_10 керуючи автомобілем Renault Laguna, р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Розумовській, що в Приморському районі в м. Одесі, з боку вул. Садиківська у напрямку вул. Мясоїдівської, будучи неуважним, не стежачи за дорожньою обстановкою, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожньою розміткою 1.14.3 та дорожніми знаками 5.35.1 і 5.35.2 Правил дорожнього руху, не обрав безпечної швидкості свого руху, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, які мають перевагу в русі при переході проїзної частини проігнорував вимоги п. п. 2.3 (б), 4.16 (а), 12.1, 18.1 «Правил дорожнього руху» України, не вжив вчасно заходів до зупинки транспортного засобу, почав проїжджати пішохідний перехід не переконавшись при цьому, у відсутності на пішохідному переході пішоходів, в результаті чого допустив наїзд на пішохода, ОСОБА_11 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 отримала закритий перелом обох лоних та сідничних кісток без зміщення кісткових уламків, та ретрохоріональну гематому, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, та підтвердив, що за викладених у вироку фактичних обставин, він порушив вимоги Правил дорожнього руху, та виїхав на пішохідний перехід не впевнившись у відсутності пішохода, в результаті чого потерпіла отримала тілесні ушкодження, у вчиненому розкаюється.
Під час судового засідання, встановлено, що обвинувачений та прокурор правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого, прокурора та інших учасників судового провадження.
Тому, враховуючи думку учасників судового розгляду, з урахуванням заяви потерпілої, про розгляд кримінального провадження за її відсутності, суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 згідно зі ст. 66 КК України , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_10 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_10 можливо із призначенням йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, у виді обмеження волі, із подальшим звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, з урахуванням його щирого каяття, відсутності обтяжуючих обставин, молодого віку та того факту, що ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив необережній злочин.
В той же час, у відповідності до ст. 77 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Таким чином, з урахуванням характеру злочину, обставин справи та особи обвинуваченого, суд приходить до переконання про необхідність застосування альтернативного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом.
У відповідності до ст. 100 КПК України прийняти рішення щодо речових доказів.

Витрати за проведення судових експертиз варто стягнути з обвинуваченого.

Крім того, до провадження суду в порядку ст. 128 КПК України, надійшов цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди, відповідно до якої вона просить суд стягнути на її користь із відповідача ОСОБА_9 , відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 50 000 грн., та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.

Так, відповідно до ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Зважаючи на викладені норми закону, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, про стягнення відшкодування за шкоду завдану іншим ушкодженням здоров`я, так як потерпіла відповідно до наявної медичної документації, в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження та ІІІ групу інвалідності, і розмір цивільного позову у даній частині є обґрунтованим та підтверджується у повному обсязі.
Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до Ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції з прав людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стосовно відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку, що насправді у потерпілої наявна моральна шкода, що виразилась у душевних стражданнях пов`язаних із її станом здоров`я після ДТП, внаслідок чого потерпіла пережила також емоційний стрес, суд враховує характер та глибину перенесених нею душевних страждань, характер протиправних дій обвинуваченого та ступінь його вини, та вважає, що достатнім розміром відшкодування буде 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
На підставі ст. 75-76, 77 КК України, керуючись ст.ст. 128, 349,367-368,370-371,373-376,395,532 КПК України, суд -

у х в а л и в:
ОСОБА_9 ) визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України, у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_9 ) від відбування призначеного основного покарання у вигляді обмеження волі із випробуванням строком на 2 (два) роки.
У відповідності до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_9 ), обов`язки:
1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації, про зміну місця проживання.
Стягнути із ОСОБА_9 ) на користь держави витрати на проведення судової автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля "Renault Laguna" у сумі 1287 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят сім гривень).
Стягнути із ОСОБА_9 ) на користь держави витрати на проведення судової автотехнічної експертизи обставин дорожньо-транспортної пригоди у сумі 1716 грн. (одна тисяча сімсот шістнадцять гривень).
Стягнути із ОСОБА_9 ) на користь держави витрати на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи у сумі 4290 грн. (чотири тисячі двісті дев`яносто гривень).
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 до ОСОБА_9 ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_9 ) на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_9 ) на користь ОСОБА_13 моральну шкоду у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .
02.10.2018