Провадження № 1-кп/520/242/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2018 року Київський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

законного представника потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002623 від 02.07.2017 року відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жидачів, Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_9 , 2013 року народження, з вищою освітою, працює торгівельним представником в ТОВ «Бритіш Американ Тобакко Сейлз Енд Маркетинг Україна», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, ВСТАНОВИВ:

01.07.2017 року у денний час доби, при необмеженій видимості, приблизно в 19 годин, при сухому дорожньому покритті, водій ОСОБА_9 , керуючи технічно справним легковим автомобілем «Peugeot Partner», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по правій смузі свого напрямку руху проїзної частини по вул. Дачна у Київському районі м.Одеси, з боку вул.Гаршина в напрямку пров.Дачного, на якій організовано односторонній рух: по двом смугам руху в одному напрямку руху.

При під`їзді до регульованого перехрестя вул. Львівська вул. Дачна, режим проїзду транспортних засобів через який на момент пригоди регулювався автоматичними світлофорами, що працювали в штатному режимі, ОСОБА_9 почав зменшувати швидкість руху керованого ним транспортного засобу шляхом робочого гальмування та в наступному в`їжджати на дане перехрестя.

В`їхавши на перехрестя, водій ОСОБА_9 перед зміною свого напрямку руху, а саме перед поворотом наліво, був неуважним і не слідкував за дорожньою обстановкою, не зайняв відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, не переконався у повній відсутності транспортних засобів, що здійснювали рух по попутній лівій смузі руху проїзної частини вул. Дачна, тобто зліва від нього, після чого із правої смуги свого напрямку руху проїзної частини вул. Дачна, почав виконувати маневр лівого повороту на проїзну частину вул. Львівська, не надавши переваги в русі автомобілю «Toyota», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який здійснював рух по лівій смузі руху проїзної частини вул. Дачна, у попутному з автомобілем «Peugeot Partner», р.н. НОМЕР_1 , прямому напрямку руху, зліва від нього, в результаті чого допустив з ним зіткнення.

В результаті зіткнення автомобіль «Toyota», р.н. НОМЕР_2 від удару змістився вліво по ходу його прямолінійного напрямку руху, після чого автомобіль «Toyota», р.н. НОМЕР_2 виїхав на тротуар, на перехресті, де передньою частиною кузова здійснив наїзд на перешкоду: залізний стовпчик і наїзд на неповнолітніх пішоходів ОСОБА_6 і ОСОБА_11 , які стояли в статичному положенні біля світлофорного об`єкту.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді обширної скальпованої рваної рани правої гомілки з частковим розтрощенням м`язів, яка супроводжувалась масивною зовнішньою кровотечею та геморагічно-травматичним шоком тяжкого ступеню, з якими був госпіталізований до КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня», а потім переведений до КУ «Одеський обласний клінічний медичний центр», та які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2445 від 30.10.2017, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи №17-3812/4045 від 12.09.2017, у даний дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Peugeot», р.н. НОМЕР_1 регламентувалися вимогами пункту 10.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими перед поворотом ліворуч водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині, призначеній для руху у цьому напрямку.

Належним виконанням вимог пункту 10.4 Правил дорожнього руху України, відмовившись від виконання маневру повороту ліворуч з правої смуги проїзної частини, водій автомобіля «Peugeot», р.н. НОМЕР_1 мав технічну можливість не допустити умови виникнення ДТП: як зіткнення з автомобілем «Toyota», р.н. НОМЕР_2 , так і наступний виїзд автомобіля «Toyota», р.н. НОМЕР_2 на тротуар і його наїзд на пішоходів.

З моменту виникнення небезпеки для руху дії водія автомобіля «Toyota», р.н. НОМЕР_2 регламентувалися вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху України: він повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

По наданим слідством даним і даним відеозапису пригоди водій автомобіля «Toyota», р.н. НОМЕР_2 не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем «Peugeot», р.н. НОМЕР_1 , наступному виїзду за межі проїзної частини і наїзду на пішоходів.

Дії водія автомобіля «Peugeot», р.н. НОМЕР_1 , які не відповідали вимогам пункту 10.4 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку із зіткненням транспортних засобів, із виїздом автомобіля «Toyota», р.н. НОМЕР_2 за межі проїзної частини і його наїздом на пішоходів.

Таким чином, ОСОБА_9 своїми діями допустив порушення вимог п. п. 2.3. (б), 10.1., 10.4. Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 2.3. ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.1. ПДР «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 10.4. ПДР «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою».

Своїми діями ОСОБА_9 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнав свою вину у скоєнні злочину, згоден з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив суду, що на період часу 01.07.2017 року він, перебуваючи у відпустці, з дозволу керівництва ТОВ «Бритіш Американ Тобакко Сейлз Енд Маркетинг Україна», в якій він працював торгівельним представником, він користувався службовим автомобілем під час відпустки. На вказаному автомобілі 01.07.2018 року, знаходячись в м.Одесі у денний час доби керуючи службовим автомобілем «Peugeot Partner», р.н. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «ОТП Лізинг» він рухався по правій смузі дороги по вул. Дачна у Київському районі м.Одеси, де користуючись навігатором при під`їзді до перехрестя з вул. Львівська з якого встановив необхідний йому поворот ліворуч, тому він здійснив автомобілем маневр різко вліво, при цьому відчув удар в передню частину автомобіля зліва, де на перехресті автодороги відбулось зіткнення його автомобіля з автомобілем «Тойота», якого він не бачив. Автомобіль «Тойота» рухався в межах своєї смуги. Від зіткнення автомобіль «Тойота» по інерції виїхав на тротуар та врізався у стовп, де знаходився потерпілий, де відбувся наїзд на потерпілого. Після ДТП потерпілого забрала швидка медична допомога. Йому відомо, що потерпілому робили хірургічну операцію. Він спілкувався з мамою потерпілого, пропонував допомогти ліками, матеріальну шкоду потерпілому не відшкодував, суми відшкодування матеріальної шкоди з мамою потерпілого не обговорювали.

У скоєнні злочину щиро кається.

Також просить суд застосувати до нього дію Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки у нього на утриманні є малолітня дитина.

Цивільний позов потерпілого про стягнення матеріальної і моральної шкоди визнає частково, згоден на відшкодування тільки матеріальної шкоди.

Позов прокурора про відшкодування витрат на лікування потерпілого у медичному закладі визнає повністю.

В судовому засідання потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 01.07.2017 року він повертався з моря зі своїм другом ОСОБА_11 . На перехресті вул. Львівська вул. Дачна вони зупинились біля дороги і знаходячись на тротуарі на пішохідній частині чекали зеленого сигналу світлофору. На дорозі обвинувачений, керуючи автомобілем «Пежо» здійснював лівий поворот, де відбулося зіткнення автомобіля обвинуваченого з автомобілем «Тойота», в результаті зіткнення двох автомобілів автомобіль «Тойота» виїхав на тротуар, де вони знаходились і спричинив йому тілесні ушкодження. В результаті отриманих травм від ДТП йому було зроблено хірургічну операцію, через місяць була зроблена друга хірургічна операція, також йому було зроблено пересадку шкіри, таким чином він тривалий час після цього знаходився на лікуванні у лікарні, потім він проходив курс реабілітації. Обвинувачений приходив до нього у лікарню і питав його як він себе почуває, розмовляв з його мамою. Обвинувачений не надав йому зовсім ніякої матеріальної допомоги, не підтримав його морально, всі матеріальні витрати на його лікування понесли його рідні.

Законний представник потерпілого ОСОБА_6 пояснила, що 01.07.2017 року їй зателефонували та повідомили, що її сина збила машина. Вона приїхала на місце ДТП, її син знаходився у кареті швидкої допомоги, у нього була сильна крововтрата, була рана, больовий шок, лікарі не могли зупинити кров. У лікарні сину зробили хірургічну операцію та перевели у реанімацію, де він знаходився 4 доби. Лікарі сказали, щоб вони сподівались на те, щоб не ампутували ногу. Син тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні у лікарні після проведеної хірургічної операції. Через місяць сину зробили ще одну хірургічну операцію, після якої він ще один місяць знаходився у лікарні на стаціонарному лікуванні. Після виписки з лікарні її син з вини обвинуваченого ще цілий рік не навчався у школі, оскільки знаходився вдома, не міг відвідувати школу з вини обвинуваченого, протягом року проходив курс реабілітації, син до теперішнього часу не може стати на п`ятку, самі наслідки отриманих травм невідомі на сьогодняшній день, оскільки син остаточно не видужав, тому вона хвилюється за здоровья своєї дитини.

З моменту скоєння ДТП до теперішнього часу обвинувачений добровільно не відшкодував їм заподіяну матеріальну шкоду, тому цивільний позов про стягнення матеріальної і моральної шкоди з обвинуваченого підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити.

Свідок ОСОБА_11 підтвердив обставини ДТП, в результаті якого був скоєний наїзд автомобіля «Тойота» на потерпілого ОСОБА_6 та пояснив, що 01.07.2017 року близько 19 годин він разом із ОСОБА_6 стояли на перехресті вул..Дачній, чекали зеленого сигналу світлофора. Автомобіль «Тойота» зіткнувся з автомобілем «Пежо», у якого був включений лівий сигнал повороту, від чого «Тойота» в`їхала у стовп, наїхавши на потерпілого ОСОБА_6 , чим було спричинені тілесні ушкодження. На місце викликали швидку медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що 01.07.2017 року керував автомобілем «Тойота», рухався в сторону 16 ст. В.Фонтану. При проїзді до перехрестя з вул.Львівською він побачив автомобіль «Пежо» під керуванням обвинуваченого, який призупинився на перехресті, увімкнув лівий поворот і різко несподівано для нього повернув ліворуч, виїхавши на його смугу руху, внезапно для нього в`їхав в передню праву частину його автомобіля. Таким чином, обвинувачений допустив зіткнення двох автомобілів. В результаті такого зіткнення його автомобіль «Тойота» відкинуло на тротуар, де він з вини обвинуваченого врізався у стовп і одночасно наїхав на потерпілого. Після чого він викликав швидку допомогу. На зазначеній ділянці дороги поворот ліворуч заборонений.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що 01.07.2017 року вона знаходилась у автомобілі «Тойота» у якості пасажира на передньому пасажирському сидінні. Автомобіль «Тойота», в якому вона знаходилась, рухався з невеликою швидкістю у лівій смузі дороги, інших автомобілів перед їх автомобілем не було. Автомобіль «Пежо» рухався в тому ж напрямку, що й вони, тільки у правій смузі. На перехресті автодоріг з вул.Львівською автомобіль «Пежо» несподівано для водія «Тойоти» та для неї різко повернув ліворуч, виїхавши на їх смугу руху, де в`їхав в передню праву частину автомобіля «Тойота». Таким чином, обвинувачений допустив зіткнення двох автомобілів. В результаті такого зіткнення автомобіль «Тойота» відкинуло на тротуар, де він з вини обвинуваченого врізався у стовп і одночасно наїхав на потерпілого. Після чого ОСОБА_13 викликав швидку допомогу.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні злочину, його вина доведена та підтверджується доказами, дослідженими судом:

-Витягом з ЄРДР від 02.07.2017 року;

-Протоколом огляду місця ДТП від 01.07.2017 року зі схемою ДТП та фото таблицями;

-Висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння №000907 від 02.07.2017 року, згідно якого у ОСОБА_9 ознак сп`яніння не виявлено;

-Висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння №000906 від 02.07.2017 року, згідно якого у ОСОБА_14 ознак сп`яніння не виявлено;

-Висновком №17-3007 від 26.07.2017 року судової транспортно-трасологічної експертизи по дослідженню обставин зіткнення автомобілів «Toyota», р.н. НОМЕР_2 і автомобілем «Peugeot», р.н. НОМЕР_1 з фото таблицями та схемами, з якого вбачається, що спочатку автомобіль «Toyota» контактував своєю правою передньою частиною з лівою бічною частиною автомобіля «Peugeot» (у зоні його лівого крила) під кутом близько 20-30 градусів, при його відлічувані в плані проти ходу годинко вій стрільці від напрямку поздовжньої осі автомобіля «Toyota» до напрямку поздовжньої осі автомобіля «Peugeot». Зіткнення автомобілів «Toyota» і «Peugeot» мало місце в зоні розташування осипу грунту (позиції 3,7 на схемі ДТП);

-Висновком №17-3008 від 26.07.2017 року судової авто технічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля «Peugeot» з фото таблицями, з якого вбачається, що до моменту ДТП рульове керування автомобіля «Peugeot», його ходова частина дозволяли водієві керувати автомобілем, не мали несправностей, які б приводили до раптового для водія відведення автомобіля убік, або раптової втрати керованості транспортним засобом. До моменту ДТП робоча гальмова система автомобіля дозволяла знижувати швидкість транспортного засобу з відомої водію ефективністю, не мала несправностей, що приводять до раптової для водія відмови, раптового відведення убік при русі й гальмування;

-Висновком комплексної судової авто-технічної і відео технічної експертизи №17-3812/4045 від 12.09.2017 року, з якого вбачається, що у даний дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Peugeot», р.н. НОМЕР_1 регламентувалися вимогами пункту 10.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими перед поворотом ліворуч водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині, призначеній для руху у цьому напрямку.

Належним виконанням вимог пункту 10.4 Правил дорожнього руху України, відмовившись від виконання маневру повороту ліворуч з правої смуги проїзної частини, водій автомобіля «Peugeot», р.н. НОМЕР_1 мав технічну можливість не допустити умови виникнення ДТП: як зіткнення з автомобілем «Toyota», р.н. НОМЕР_2 , так і наступний виїзд автомобіля «Toyota», р.н. НОМЕР_2 на тротуар і його наїзд на пішоходів.

З моменту виникнення небезпеки для руху дії водія автомобіля «Toyota», р.н. НОМЕР_2 регламентувалися вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху України: він повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

По наданим слідством даним і даним відеозапису пригоди водій автомобіля «Toyota», р.н. НОМЕР_2 не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем «Peugeot», р.н. НОМЕР_1 , наступному виїзду за межі проїзної частини і наїзду на пішоходів.

Дії водія автомобіля «Peugeot», р.н. НОМЕР_1 , які не відповідали вимогам пункту 10.4 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку із зіткненням транспортних засобів, із виїздом автомобіля «Toyota», р.н. НОМЕР_2 за межі проїзної частини і його наїздом на пішоходів.

-Постановою про залучення речового доказу від 04.07.2017 року, з якого вбачається, що до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу долучений СД-диск з відеозаписом ДТП;

-Протоколом огляду речового доказу від 04.07.2017 року відеозапису з фото таблицями;

-Постановою про залучення до кримінального провадження речових доказів від 03.07.20177 року - автомобіля «Peugeot», р.н. НОМЕР_1 і автомобіля «Toyota», р.н. НОМЕР_2 , які видані на відповідальне зберігання ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ;

-Відтвореним у судовому засіданні відеозаписом ДТП, яке мало місце 01.07.2017 року, з якого вбачається, що зазначеним відеозаписом зафіксовані та підтверджені в повному обсязі обставини ДТП, яке мало місце 01.07.2017 року з участю автомобіля «Toyota», р.н. НОМЕР_2 і автомобілем «Peugeot», р.н. НОМЕР_1 , що призвело до виїзду автомобіля «Toyota» за межі проїзної частини і наїзду на пішоходів.

На підставі досліджених судом доказів, які є належними, достовірними, допустимими і достатніми, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ст.286ч.2 КК України повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд враховує, що обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України не встановлені.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України суд вважає, щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину, позитивні характеристики з місця проживання і роботи, що має на утриманні малолітню дитину.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суд має враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, тому суд приходить до висновку, що з метою виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів, необхідно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Обвинувачений ОСОБА_9 заявив суду клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від відбування покарання.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 05.04.2013 року вбачається, що ОСОБА_9 являється батьком малолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вислухавши клопотання обвинуваченого, дослідивши надані суду документи, враховуючи, що ОСОБА_9 являється батьком малолітньої дитини, скоїв необережний злочин, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, раніше не судимий, суд приходить до висновку, що ОСОБА_9 підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році» в редакції закону від 06.09.2017 року, тому на підставі ст.1 п. «В», ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягає звільненню від відбування основного покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі КУ «Одеська обласна дитяча лікарня» до ОСОБА_9 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого відповідає вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства, є обґрунтованим, доказаним у суді, тому підлягає задоволенню.

Суд розглянув заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди в межах заявлених позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін.

Постановою Верховного Суду від 27.04.2018 року у справі №910/9029/17 встановлено, що потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постановах від 20.01.2016 у справі №6-2808цс15, від 14.09.2016 року у справі №6-725цс16 та Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №344/10730/155-ц про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 надав суду письмові докази на підтвердження заподіяних йому матеріальних збитків на суму 20516 грн.

Суд вважає, що позивач довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, тому враховуючи вище викладене позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі.

Одночасно, потерпілий ОСОБА_6 подав по справі цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди в сумі 100 000 грн. на його користь.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що по вині обвинуваченого він знаходився на стаціонарному лікування у лікарнях 63 дні поспіль, переніс дві хірургічні операції під анестезією, після перенесених операцій до теперішнього часу проходить процес реабілітації, в результаті чого втратив можливість жити повноцінним життям, вести звичайний активний спосіб життя, ходити до школи, що завдало йому моральну шкоду.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України п.9 від 31.03.1995 №42 «Про судову практику по справам про стягнення моральної шкоди», розмір стягнення моральної шкоди, суд встановлює залежно від характеру страждань, які вчинені позивачу, характеру немайнових збитків і з врахуванням інших обставин.

При встановленні суми моральної шкоди, за вищевказаними позовними вимогами, за даним позовом суд враховує характер и ступінь, випробуваних потерпілим душевних і фізичних страждань, переживань, тяжкість вимушених змін в його житті.

Виходячи із вимог розумності та справедливості суд вважає, що позовні вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди в сумі 100 000 гривен підлягають частковому задоволенню в сумі 60 000 гривень на його користь.

Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, як документально підтверджені.

Керуючись ст. 1 п. «В», ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році», в редакції закону від 06.09.2017 року, ст. 373, ст.374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_9 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст.286ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік 6 місяців.

ОСОБА_9 на підставі ст.1 п. «В», ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році», в редакції закону від 06.09.2017 року від відбування основної міри покарання у виді 4 років позбавлення волі - звільнити.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік 6 місяців, призначене ОСОБА_9 виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 20516 грн. і моральну шкоду у сумі 60 000 грн., а всього 80 516 гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави в особі КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» (м.Одеса, вул.Ак.Воробйова, 3, р/р НОМЕР_4 ; 1143, код ЄДРПОУ- 01998532, МФО 828011 в ГУДКСУ в Одеській області) 19360 грн. 18 коп.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судової транспортно-трасологічної експертизи в сумі 1 733 грн. 20 коп.; судової авто-технічних експертиз в сумі 7427 грн. 40 коп., а всього 9 160 грн. 60 коп. ( р/р 0989 в Головному Управлінні Державної Казначейської Служби України в Одеській області, МФО-828011, , код платежу 25010100/272).

-Речові докази: СД-диск з відеозаписом ДТП зберігати у матеріалах кримінального провадження; автомобіль «Peugeot», р.н. НОМЕР_1 повернути власнику «ОТП Лізинг»; автомобіль «Toyota», р.н. НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його оголошення, шляхом подачі скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1