Провадження №: 1-кп/752/127/18
В И Р О К

Іменем України

05.06.2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

провівши в приміщенні суду в м. Києві судове засідання за кримінальним провадженням № 0006090 відносно обвинувачених за ч.2 ст.186 КК України
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, який не одружений, не працює, із середньою освітою, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , 2006 року народження, раніше судимий вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 02.03.2009 року за ч.2 ст.121 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20.06.2013 року умовно-достроково звільнений на невідбутий строк 2 роки 3 місяці 8 днів, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, який не одружений, не працює, із середньою освітою, раніше судимий, а саме: вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 03.12.2003 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; вироком Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2004 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, вироком Апеляційного суду м. Києва від 06.07.2007 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.129, ч.2 ст.15 ч.2 п.8 ст.115 КК України до 11 років позбавлення волі, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 08.06.2016 року, приблизно о 18:57 год., перебуваючи на території ЗОШ № 186 м. Києва, що за адресою: м. Київ, вул. Сєченова, 8, з обвинуваченим ОСОБА_5 вступили в злочинну змову про вчинення грабежу. З цією метою вони підійшли до ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які сиділи на парапеті у дворі школи, та зав`язали розмову з останніми, щоб відволікти увагу. Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, обвинувачений ОСОБА_3 , згідно відведеної йому ролі, ривком вихопив мобільний телефон «HUAWEI» у потерпілої ОСОБА_8 , вартістю 5000 грн. В цей час обвинувачений ОСОБА_5 , згідно відведеної йому ролі, спостерігав за оточуючою обстановкою. В подальшому обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з викраденим майном втекли з місця вчинення злочину, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 5000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, щиро розкаявся та підтвердив вищезазначені обставини. Пояснив, що 08.06.2016 року, близько 19:00 год. він та ОСОБА_5 проходили повз ЗОШ № 186, де на парапеті у дворі сиділи дівчина та хлопець. Попросив у них цигарку та побачив мобільний телефон, який лежав поряд з ними. Потім відійшов, через деякий час повернувся, схопив телефон та почав тікати. В цей момент хлопець наздогнав його та між ними зав`язалася сутичка. В свою чергу ОСОБА_5 підбіг до них, наніс декілька ударів хлопцю. Потім вони втекли з місця злочину з викраденим телефоном. Додав, що на даний час у потерпілої претензій до нього немає.

Обвинувачений ОСОБА_5 після роз`яснення суті обвинувачення, себе винним не визнав. Пояснив, що 08.06.2016 року, близько 19:00 год. він та ОСОБА_3 проходили повз ЗОШ № 186, де на парапеті у дворі сиділи дівчина та хлопець. До них підійшов ОСОБА_3 . Трохи пізніше він побачив сутичку між хлопцем та ОСОБА_3 . Підбіг до них та втрутився у сутичку. Потім вони з ОСОБА_3 втекли.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_5 своєї вини, їх провина доводиться наступними доказами:
-показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що влітку 2016 року, близько 19:00 год., вона та ОСОБА_9 знаходилися на території ЗОШ № 186. Повз них проходило двоє невідомих чоловіків, які попросили цигарку, вони їм дали, і чоловіки пішли далі. Як виявилося пізніше, то були ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Через деякий час зазначені особи повернулися та попросили зателефонувати спочатку на Лайф, а потім на Київстар, однак вона відповіла їм відмовою. Належний їй мобільний телефон «Huawei» лежав на парапеті між нею та ОСОБА_9 . Помітила, як ОСОБА_3 дивиться на її телефон і вона, інстинктивно, взяла його в руку. В цей час ОСОБА_3 схопив телефон. Вони почали тягти кожен на себе, але чоловік був сильніший і вона відпустила телефон. Потім ОСОБА_3 почав тікати, ОСОБА_9 побіг за ним та схопив його, щоб припинити протиправні дії та повернути мобільний телефон, однак в цей час підбіг ОСОБА_5 та почав бити ОСОБА_9 , від чого останній впав на землю. Впізнала обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , як осіб, які вчинили відносно неї грабіж. Додала, що на даний час матеріальні та моральні збитки їй відшкодовані в повному обсязі;

-показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що в світлу пору доби, дату та час він не пам`ятає, він та ОСОБА_8 сиділи на парапеті біля ЗОШ № 186. Повз них проходило двоє чоловіків, в подальшому виявилося, що це були ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які попросили цигарку. Він дав їм цигарку і дані особи пішли далі, проте через деякий час повернулися та просили зателефонувати, але вони відмовили. Далі ОСОБА_3 схопив телефон ОСОБА_8 , який лежав поряд з ним на парапеті. Він вступився за потерпілу, схопив ОСОБА_3 з наміром забрати мобільний телефон. Так як ОСОБА_5 весь час був поряд з ними та спостерігав за ситуацією, то підбіг до них і наніс декілька ударів, від чого він впав на землю. В цей час ОСОБА_3 та ОСОБА_5 побігли з місця події, забравши вкрадений телефон ОСОБА_8 ;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.06.2016 року (Том 1 а.п. 7);

-протоколом огляду місця події від 08.06.2016 року, в ході якого було оглянуто ділянку місцевості на території ЗОШ №186 у м. Києві по вул. Сєченова,8, де виявлено камеру відео спостереження, яка розташована на стіні школи ( Том 1 а.п. 9-11);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.06.2016 року та фототаблицею до нього, в ході якого ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_5 як особу, яка вчинила відносно неї злочин ( Том 1 а.п. 33-39);

-протоколом перегляду відеозапису від 14.06.2016 року, в ході якого було оглянуто відеозапис з місця злочину (Том 1 а.п. 53-54);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.06.2016 року та фототаблицею до нього, в ході якого свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка вчинила відносно ОСОБА_8 злочин ( Том 1 а.п. 56-60);

-речовим доказом - CD-диском з відеозаписом з місця події, на якому зафіксовано вчинення злочину (Том 3 а.п. 29).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про винність обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у вчиненні вказаного злочину. Їх вина підтверджується показаннями потерпілої, свідка, відеозаписом та матеріалами провадження в сукупності.

В судовому засіданні потерпіла та свідок ОСОБА_9 пояснювали, що дії обвинувачених під час вчинення злочину були узгодженими. Вказане свідчить про обізнаність обох обвинувачених про наміри щодо вчинення грабежу, а отже і про попередню змову між ними. Зазначене підтверджується й відеозаписом з місця вчинення злочину.

Позицію обвинуваченого ОСОБА_5 щодо необізнаності про умисел ОСОБА_3 на вчинення грабежу та фактичне неприйняття участі у вчиненні злочину суд розцінює як спосіб уникнення кримінальної відповідальності за фактично вчинені ним дії. Спростування такої позиції знайшло своє обґрунтування у доказах, отриманих судом в судовому засіданні, описаних та оцінених вище.

Крім того, прокурор в судовому засіданні наполягав на визнанні винними обвинувачених за ч.2 ст. 186 КК України з кваліфікуючою ознакою - поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Суд вважає, що вказана кваліфікуюча ознака підлягає виключенню з обвинувачення, оскільки, як вбачається з доказів, досліджених в судовому засіданні, насильницькі дії щодо потерпілої обвинувачені не вчиняли. На момент застосування насильства до свідка, злочин, пов`язаний з викраденням майна у потерпілої, вже був закінчений, а свідок лише намагався повернути викрадене майно, в ході чого у нього виникла бійка з обвинуваченими. Диспозиція статті 186 КК України одною з ознак складу злочину передбачає насильство саме щодо потерпілого, яким свідок ОСОБА_9 в даному кримінальному провадженні не являється.

Тому дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна(грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна(грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею; з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
З огляду на викладене, не дивлячись на те, що ОСОБА_5 раніше судимий за ч.2 ст.186 КК України, суд не кваліфікує дії останнього за ознакою повторності, оскільки це погіршить його становище, а обвинувачення в цій частині йому висунуте не було.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує тяжкість вчиненого злочину - злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, відноситься до категорії тяжких, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше судимий, характеризуються посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , 2006 року народження.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 13.06.2016 року до 20.06.2017 року та з розрахунку день за день після 20.06.2017 року, у зв`язку зі вступом в законну силу Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення».

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує тяжкість вчиненого злочину - злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, відноситься до категорії тяжких, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше неодноразово судимий, характеризуються посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 13.06.2016 року до 20.06.2017 року та з розрахунку день за день після 20.06.2017 року, у зв`язку зі вступом в законну силу Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення».
Крім того, в даному випадку суд не застосовує ст. 71 КК України, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 з Сімферопольської ВК АР Крим №102, що знаходиться на тимчасово окупованій території, чи відбуття ним покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва від 06.07.2007 року, які суд міг би взяти до уваги та врахувати при призначенні покарання.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання період з 13.06.2016 року по 20.06.2017 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання період з 21.06.2017 року по 04.04.2018 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання період з 13.06.2016 року по 20.06.2017 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання період з 21.06.2017 року по 04.04.2018 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази: CD-диск, який зберігається в матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон «Флай» з сім-картками «Лайфселл» та «Київстар», шнурки з кросівок білого кольору, шкіряний ремінь чорного кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві повернути ОСОБА_3 .
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1