Справа № 640/2459/17
н/п 1-кс/640/2438/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
скаржника ОСОБА_3 ,
представника ОСОБА_4 ,

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник скаргу підтримали, просили її задовольнити. ОСОБА_3 додатково пояснив, що копію оскаржуваної постанови отримав13.03.2018р., на пропозицію дружини водія ОСОБА_6 , отримав в рахунок відшкодування збитків, спричинених ДТП, 6.000 доларів США, сподіваючись, що вказаної суми вистачить на лікування, яке виявилось тривалішим і важчим, ніж він очікував. Медична документація та рентгенівські знімки, які він забрав з лікарні знаходяться у нього вдома.
Прокурор ОСОБА_7 та слідчий ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечували, посилаючись на те, що відмову ОСОБА_3 від подачі заяви про визнання потерпілим, ненадання рентгенівських знімків для проведення судової медичної експертизи, відсутність у скаржника статусу потерпілого та права оскарження постанови. Подали заяви про подальший розгляд справи за їх відсутності.
За не спростування матеріалами закритого кримінального провадження вказаної ОСОБА_3 дати отримання оскаржуваної постанови, слідчий суддя вважає строк звернення зі скаргою не пропущеним та розглядає її по суті.
Як вбачається з повідомлення АРМ 102 та експертного дослідження №252-А/17 від 22.03.2017р. пішохід ОСОБА_3 доставлений до ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова з тілесними ушкодженнями у вигляді ЗЧМТ, закритого перелому великої гомілкової кості, рваної рани скроневої області, лікувався в умовах стаціонару з 16.02.2017р. по 15.03.2017р. (а. к/п 16;18).
У подальшому 05.04.2017р. за участі у справі свого представника адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_3 в якості свідка від надання пояснень відмовився (а. к/п 19; 23-24).
З розписки від 05.04.2017р. вбачається отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_6 в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП, 6.200 дол. США.
Того ж дня ОСОБА_3 від участі в слідчих діях, надання рентгенівських знімків та медичних документів відмовився і просив у подальшому його до органу досудового розслідування не викликати за відсутності претензій до водія (а. к/п 27).
Як передбачено ч.2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
27.04.2017р. провадження у справі закрито на підставі за відсутності в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України.
Таким чином, частина статті 286 КК України за якою закрите провадження слідчим у постанові не зазначена, за ненадання відповідної заяви, ОСОБА_3 процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні не набув.
Позиція ОСОБА_3 на досудовому слідстві, що полягала у ненаданні слідчому заяви про визнання потерпілим, відмови явки до органу досудового розслідування для участі в слідчих діях, вочевидь свідчить про необґрунтованість викладених ним у скарзі доводів, стосовних бездіяльності слідчого, оскільки відповідно положень ч.2 ст. 55 КПК України об`єктивно позбавляла слідчого можливості визнання його потерпілим, а не надання тому в якості підстави скасування оскаржуваного рішення не приймається слідчим суддею до уваги.
У подальшому 08.02.2018р. гр. ОСОБА_3 змінив позицію та просив визнати себе потерпілим (а. к/п 44).
Постанови слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим матеріали кримінального провадження не містять.
Натомість, надсилаючи на адресу ОСОБА_3 копію постанови про закриття кримінального провадження, яка у відповідності до ч. 6 ст. 284 КПК України надсилається …потерпілому, слідчий фактично визнала за скаржником відповідний процесуальний статус (а. к/п 41).
Так, з наданої ОСОБА_3 довідки МСЕК вбачається, що після ДТП він тривалий час лікувався, а на теперішній час є інвалідом ІІІ групи (а.с.34).
Згідно положень ст.ст. 12, 49 КК України, строки притягнення особи до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, яке мало місце 16.02.2017р., - не вичерпані.
При тому закриття слідчим кримінального провадження за невизначеною частиною ст. 286 КК України саме на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, тобто за встановлення відсутності в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення неможна вважати законним та обґрунтованим.
У відповідності до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно положень ст. 477 КПК України до кримінальних проваджень в формі приватного обвинувачення, кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 286 КК України не віднесене, а відмова особи, постраждалої внаслідок цього злочину, права такої особи на судовий захист, гарантованого ст. 55 Конституції України не спростовує.
Таким чином, обставини ДТП, причинно-наслідковий зв`язок між цією подією, тілесними ушкодженнями отриманими ОСОБА_3 та подальшими наслідками для стану здоров`я постраждалого, потребують дослідження в межах кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст.303, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1