Справа № 461/7273/18
Провадження № 1-кс/461/8288/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2018 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 23.04.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001732 від 21.04.2016 р., -

в с т а н о в и в :

27.09.2018 р. ОСОБА_3 звернулась до суду з скаргою на постанову старшого слідчого Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 23.04.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001732 від 21.04.2016 р. Мотивуючи скаргу тим, що оскаржувана постанова винесена без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, а висновки органу досудового розслідування є незаконний та необґрунтований. Окрім цього, слідчий не врахував тілесні ушкодження мами скаржника ОСОБА_5 , не присвоїв їй статус потерпілої, не направив і не було проведено судово - медичної експертизи ОСОБА_5 .

Скаржник в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить скаргу задоволити.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомленні про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями. Матеріали кримінального провадження суду не надав.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити, виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Встановлено, що 23.04.2018 р. старшим слідчим СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001732 від 21.04.2016 р., у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Зі змісту ст.284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження припиняється в силу наявності обставин, які його виключають, та чіткий перелік яких міститься в даній статті.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Оскільки орган досудового розслідування не надав суду матеріали кримінального провадження, суд приймає рішення на підставі наданих заявником матеріалів.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, 21.04.2016 р., приблизно о 09.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Котлярська, 18/17 у м.Львові, наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 та ОСОБА_5

28.03.2018 р. ОСОБА_3 була призначена судово медична експертиза на факт нанесення тілесних ушкоджень, відповідно до Висновку експерта №369 у гр. ОСОБА_3 при обстежені в травмпункті №3 ЛШМД 21.04.2016 р. було діагностовано «Забій, пошкодження зв`язок лівого ліктьового суглобу». Будь яка інша медична документація для проведення судово медичної експертизи тілесних ушкоджень і слідів від них виявлено не було. Діагноз: «Забій, пошкодження зв`язок лівого ліктьового суглобу» не підтверджується об`єктивними клінічними даними та даними ультразвукового обстеження, а тому при встановленні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не може бути прийнятий згідно п.4.6 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Враховуючи вищевикладене, а також те, що факт тілесних ушкоджень не був підтверджений даними та даними ультразвукового обстеження.

За таких обстави, орган досудового розслідування прийшов до висновку про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Однак, слідчий суддя вважає, що слідчим не вжито всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, постанова про закриття кримінального провадження є незаконною і підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В силу ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, слідчим не проведено в повному обсязі досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, зокрема не допитано ОСОБА_8 , який 21.04.2016 року наніс тілесні ушкодження ОСОБА_3 і ОСОБА_5 ; свідка ОСОБА_9 , не встановлено та не допитано працівників патрульної поліції м.Львова з приводу подій, що відбувались 21.04.2016 року близько 9 год. за адресою АДРЕСА_1 , яким поступив виклик і було повідомлення про напад; не встановлено та не допитано працівників КМК ЛШМД з приводу надання медичної допомоги ОСОБА_5 та ОСОБА_3 21.04.2016 року; не проведено одночасних допитів між ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , незважаючи на розбіжності у показаннях. Також, слідчим не було призначено судово медичну експертизу ОСОБА_5 .. При цьому, відомості до ЄРДР внесено за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за фактом нанесення тілесних ушкоджень. Також слідчим не проведено всіх необхідних слідчих дій відповідно до вимог КПК України.
Тому, слідчий прийшов до помилкового висновку щодо закриття кримінального провадження. Оскільки, слідчим не вживалися всі необхідні заходи для збирання доказів щодо встановлення обставин, що підлягають доказуванню (ст.ст. 91, 92, 93 КПК України).

Частиною 1 статті 307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
Прокурором та слідчий не представлено суду жодних доказів, які б свідчили про повноту ведення досудового слідства.

З врахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що слідчим не вжито всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, тому постанова про закриття кримінального провадження є незаконною і підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.55 Конституції України, ст. ст.2, 91, 93, 94, 303-307, 369, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Постанову старшого слідчого Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 23.04.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001732 від 21.04.2016 р., скасувати.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1