АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1162/18 Справа № 182/6078/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
підозрюваного: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2018 року, якою обрано запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Червоногригорівка, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо спеціальну освіту, неодруженого, непрацюючого, має на утриманні двох малолітніх дітей АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживаючого за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 , раніше судимого:

1.20.07.2010 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

2.28.05.2012 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

3.23.10.2013 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 4 років 1 дня позбавлення волі. Звільнився 18.03.2016 з Криворізької ВК №80 за амністією (строк покарання скорочено наполовину);

4.31.01.2018 до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004784 від 17.11.2017 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України;

-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 та застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя не взяв до уваги наступні підстави.

Підозрюваний ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий за злочини, вчинені з корисливих мотивів, судимість за які на даний час не погашена. Крім того, прокурор наголошує, що на момент подання до суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного в суді перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні тяжких аналогічних злочинів в сфері майна.

Мотивуючи свою позицію в апеляційній скарзі прокурор зазначає, що в ході досудового розслідування ОСОБА_7 16.08.2018 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та в цей же день зобов`язано явкою до слідчого на 09:00 годину 17.08.2018 року, на що підозрюваний не з`явився. Після цього, ОСОБА_7 21.08.2018 року оголошено у розшук.

На думку прокурора існує обґрунтований ризик того, що ОСОБА_7 знаходячись вдома, може вчинити інше кримінальне правопорушення, порушить умови домашнього арешту та ухилиться від органу досудового розслідування та суду.

Апелянт вважає, що жодний запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе виключити можливість вчинення підозрюваним повторного незаконного заволодіння транспортним засобом.

На думку прокурора висновки слідчого судді суду першої інстанції є суперечливими, оскільки суддя не взяв до уваги, що підозрюваний не має офіційного джерела доходів, постійного місця проживання, грошових заощаджень, що само по собі буде спонукати до вчинення корисливих злочинів, які, очевидно, є єдиним джерелом доходів останнього і утримувати дітей останній зможе хіба що за рахунок вчинення правопорушень.

Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2018 року, відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 ..

Застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Покладено на ОСОБА_7 , ухвалою слідчого судді наступні обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні № 0002555.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що 16.08.2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та підозра, оголошена підозрюваному є обґрунтованою.

В судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 має на утриманні двох малолітніх дітей, 2013 р.н., та 2017 р.н., має постійне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим, оцінив сукупність обставин, прийшов до висновку про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який вважав за необхідне скасувати ухвалу та постановити нову якою обрати запобіжний захід підозрюваному у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, думку підозрюваного ОСОБА_7 який заперечував проти апеляційної скарги прокурора та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України та зазначених слідчим у своєму клопотанні, зокрема, що підозрюваний може продовжити скоювати злочини, аналогічні тому, у скоєнні якого він підозрюється, втім недостатньої його вагомості для застосування до цього підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, у зв`язку з чим доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 саме цього виключного запобіжного заходу колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, наявність судимостей, та іншого кримінального провадження в суді за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в ході досудового розслідування ОСОБА_7 було оголошено у розшук після неприбуття ним на виклик слідчого матеріалами провадження не підтверджені, а тому є безпідставними. Крім того, при апеляційному розгляді підозрюваний надав пояснення, що не мав матеріальної можливості з`явитися до слідчого вчасно та повідомив про це , з`явився пізніше, однак не укривався від слідства та не має мети перешкоджати розслідуванню і тим більш скоювати злочини.

Матеріальне становище сім`ї дуже важке,однак підозрюваний має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ; має на утриманні двох малолітніх дітей 2013 та 2017 р.н., працює неофіційно та утримує дітей та цивільну дружину.

Твердження прокурора про те, що відсутність у підозрюваного ОСОБА_7 офіційного джерела доходів, постійного місця проживання та грошових заощаджень буде спонукати останнього до вчинення корисливих злочинів заслуговує на увагу, однак не може слугувати підставою для скасування прийнятого рішення про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, та обрання йому виняткового запобіжного у вигляді тримання під вартою.

За викладених обставин, колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, тоді як подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2018 року щодо ОСОБА_7 , якою обрано запобіжний захід- домашній арешт ,залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області
______________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4