АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/616/18 Справа № 208/2370/18 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воєводівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 04.07.2013 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська за ч.3 ст.185 КК України до 4 років 4 місяців 1 дня позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання із зали суду.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15,

ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року було відмовлено у клопотанні старшого слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та застосовано щодо останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 до 05.00 години, за винятком часу, пов`язаного з працею, строком до 24 червня 2018 року.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні даного злочину, при цьому про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого останньому кримінального правопорушення свідчать матеріали, додані до клопотання.

Також на думку суду, доведеними є ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, такі як можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Але, оскільки у своєму клопотанні та в судовому засіданні слідчий та прокурор не довели суду, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та враховуючи, що підозрюваний має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, одружений, тобто має міцні соціальні зв`язки, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу, прокурор вказує на те, що ОСОБА_7

з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення може намагатись переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як

вже не вперше вчинює кримінальні правопорушення проти власності, що підтверджується довідкою про судимості. Підозрюваний не має постійного місця роботи, що вказує не те, що він може у будь-який момент залишити межі міста з метою переховування від органу досудового розслідування. Також підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у зазначеному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 вже не вперше вчинює злочини, та маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, знову вчинив корисний злочин, у якому він на даний момент підозрюється, що вказує на те, що на шлях виправлення він

не став, і застосування до підозрюваного нього менш суворого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які вважали за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено в ході апеляційного перегляду, оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та застосовано щодо останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 до 05.00 години, за винятком часу, пов`язаного з працею.

Таке рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованим, а доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали слідчого судді цілком слушними, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2018 року за №0000699.

Наявними матеріалами встановлено, що слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що 26.04.2018 року, близько о 12.00 годині ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , повторно, перебуваючи поблизу будинку №132, розташованого по вул. Пестеля у м. Кам`янське, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, розподіливши ролі таким чином, що ОСОБА_7 металевими зубилами повинен був зламати вікно вказаного будинку, а ОСОБА_9 проникнути до житла приміщення приватного будинку АДРЕСА_2 та викрасти будь-яке майно, що має матеріальну цінність, ОСОБА_7 в цей момент повинен був знаходитись поруч з будинком, з метою недопущення будь-яких перешкоджань їх протиправним діям. Виконавши зазначені дії, ОСОБА_10 проник до будинку звідки викрав гіроскутер «Classic 6,5 Lyxe, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №983-18 від 23.02.2018 становить 4, 995 гривень. Проте ОСОБА_7 та ОСОБА_9 удвох виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки з викраденим на місці вчинення кримінального правопорушення були зупинені громадянами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

27.04.2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані не в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, яке підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції свого рішення та задоволенням клопотання слідчого.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши доводи учасників судового провадження, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого, прийшов до помилкового висновку про відмову в його задоволенні через необґрунтованість твердження сторони обвинувачення про те, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 червня 2018 року, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, підтверджується вагомими наявними доказами, які додані до клопотання слідчого. При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження обставини, викладені в клопотанні слідчого, про наявність ризиків, що, знаходячись на волі, підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, так як

вже не вперше вчинює кримінальні правопорушення проти власності, що підтверджується довідкою про судимості. Підозрюваний не має постійного місця роботи, що вказує не те, що він може у будь-який момент залишити межі міста з метою переховування від органу досудового розслідування. Також підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у зазначеному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 вже не вперше вчинює злочини, та маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, знову вчинив корисний злочин, у якому він на даний момент підозрюється, що вказує на те, що на шлях виправлення він

не став, і застосування до підозрюваного нього менш суворого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) Європейський суд з прав людини зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що вони свідчать про неможливість усунення ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, встановлених щодо ОСОБА_7 , у менш обтяжливий спосіб, та вважає за необхідне з цих підстав апеляційну скаргу прокурора задовольнити, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016 року розмір застави визначається у таких межах : щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти до розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга сторони обвинувачення підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України - скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційного суду, якою слід задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 червня 2018 року, з визначенням застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 52 860 гривень 00 копійок, взявши його під варту в залі суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року скасувати та постановити нову, якою клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 червня 2018 року.

Підозрюваного ОСОБА_7 взяти під варту в залі суду.

Визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 52 860 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят) гривень 00 копійок, у разі внесення якої ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.

У випадку внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого та прокурора про зміну місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3