Справа № 466/7017/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002251 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова,українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого на посаді охоронця ПАТ» Алмазінструмент» , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :

15.07.14 р. , близько 12 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , на грунті тривалих особистих неприязних стосунків, вчинив словесний конфлікт зі своїм братом ОСОБА_4 . Під час вказаного конфлікту ОСОБА_5 кидав в потерпілого дошками, які знаходились на подвір`ї, після чого, тримаючи руками прикопану в землю вертикальну металеву трубу, умисно наніс кінцем даної труби один удар в ділянку носа потерпілого, а також наніс кілька ударів ногою по ногах ОСОБА_4 , спричинивши останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1235 від 18.07.14 р., та висновку комісійної судово-медичної експертизи № 218 від 14.11.14 р. 2 садна на носі, 2 синці на зовнішній та задній поверхні лівого плеча, садно в ділянці лівого ліктьового суглобу,2 садна на різних поверхнях 5-го та 3-го пальців лівої кисті, 7 саден-подряпин на передній черевній стінці справа, синець на правому передпліччі спереду, садно на правій гомілці спереду, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

В ході судового розгляду потерпілим також було заявлено цивільний позов. ОСОБА_4 просить стягнути з обвинуваченого 15 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 потерпілий отримав тілесні ушкодження, пережив біль, моральні страждання , змушений був звертатись за отриманням медичної допомоги.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заперечив свою причетність до інкримінованого йому злочину та пояснив, що протягом тривалого часу у нього з братом - ОСОБА_4 , склались стійкі неприязні відносини. Причиною цього є спір, що виник у них з приводу користування земельною ділянкою, що закріплена за будинковолодінням АДРЕСА_1 , де проживають їх родини. 15.07.14 р. , близько 12 год.,він перебував на кухні тієї частини будинку, власником якої він є та почув гуркіт на подвір`ї . Коли він вийшов у двір, то побачив як ОСОБА_4 та невідомі йому люди з території земельної ділянки , якою користується його сім`я, викидають належне йому майно ( дошки, дрова, будматеріали ) та посеред городу вбивають металеві стовпці. Поряд стояв дільничний інспектор, який спостерігав за тим, що відбувається. Оскільки дії брата та невідомих йому людей були неправомірними, так як на той час не було такого, що набрало законної сили рішення суду про реальний поділ земельної ділянки, він правомірно був обурений їх поведінкою. Він підбіг до місця, де якраз ОСОБА_4 вбивав черговий металевий стовп з метою подальшого розмежування спірної земельної ділянки і схопив за стовпець. Кожен з них намагався тягти стовпчик в свій бік. Зокрема, ОСОБА_4 тягнув його вниз, а він, відповідно, намагався вирвати стовпчик з грунту. При цьому він поранив собі палець, тому випустив стовп і по інерції , можливо, ОСОБА_4 сам собі наніс удар металевим стовпцем у ніс. Після вказаної події він відразу пішов в свій будинок, оскільки потрібно було обробити рану, яку спричинив собі стовпцем. Йому нічого не відомо про численні садна і рани, які ніби-то були нанесені потерпілому. Його брат сам розкидав по території городу дошки, виконував роботи з кувалдою, коли забивав стовпці,відтак міг поранитись самостійно. Жодного умислу на спричинення будь-яких тілесних ушкоджень брату у нього не було, а заяву від ОСОБА_4 у правоохоронні органи вважає помстою за тривалий конфлікт, що існує між ними. Заперечив ОСОБА_5 і проти задоволення заявленого потерпілим цивільного позову, оскільки вважає, що жодної моральної шкоди ним ОСОБА_4 не спричинено. Заперечив обвинувачений і можливість звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав закінчення строків давності , зазначивши, що вважає себе невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_5 своєї винуватості у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, така повністю і об`єктивно стверджується представленими стороною обвинувачення доказами.

Зокрема, показаннями допитаного в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_4 , який повідомив, що у липні 2014 р., після набрання законної сили рішення суду про розподіл земельної ділянки між співвласниками будинку АДРЕСА_1 , він звернувся з заявою до землевпорядної організації про винесення меж в натурі на підставі судового рішення. Також ним була подана заява у Шевченківський ВП , в якій він зазначив, що буде виконуватись судове рішення. 15.07.14 р. за вказаною заявою прийшли землевпорядники, які мали за рішенням суду провести поділ земельної ділянки. Але зі свого будинку вибіг брат ОСОБА_5 , його донька та зять, які почали всіх ображати , погрожувати, все ламати та виганяти працівників землевпорядної організації з подвір`я. Крім цього ОСОБА_5 неодноразово наносив йому удари по різних частинах тіла, кидав в потерпілого дерев`яними предметами, що перебували на земельній ділянці .В результаті дій ОСОБА_5 йому було спричинено ряд тілесних ушкоджень. Також поки потерпілий тримав металеву трубу, якою слід було фіксувати розмежування земельної ділянки, ОСОБА_5 вихопив її з його рук та свідомо наніс нею удар в лице. Побачивши, що в нього з носа тече кров, обвинувачений відразу втік на свою територію будинковолодіння. В зв`язку з тим, що йому було нанесено тілесних ушкоджень , родичі викликали швидку медичну допомогу. Після надання першої допомоги, він звернувся в медичний заклад, де був оглянутий лікарями. Просив притягнути обвинуваченого до відповідальності, оскільки це не перший випадок нанесення йому та членам його родини тілесних ушкоджень та образ агресивним братом, з яким тривалий час триває земельний спір. Просив задовольнити в повному обсязі цивільний позов, оскільки неправомірні дії обвинуваченого є тривалими, потерпілий пережив сильні душевні страждання із-за отриманих тілесних ушкоджень.

Показаннями допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_4 . Вже багато років між сім`ями обвинуваченого та потерпілого існують неприязні відносини. Рішенням суду від 26.05.11 р. із-за спору, що виник з приводу користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 таку було поділено між співвласниками будинку - її чоловіком та його братом ОСОБА_8 . Проте обвинувачений рішення не виконує, натомість нападає на її чоловіка, погрожує, ображає, нацьковує свою собаку. Члени їх сім`ї взагалі бояться виходити на подвір`я, бо обвинувачений захопив фактично всю територію. Неодноразово він наносив побої її чоловіку, одного разу навіть у нього були поламані ребра з вини обвинуваченого. З метою виконання рішення суду її чоловік звернувся з заявою до землевпорядної організації та в райвідділ міліції. 15.07.14 р. на вул. Очаківська, 2 прийшли землевпорядники, працівники РВ. Землевпорядники почали виконувати роботи по винесенню в натурі меж земельних ділянок згідно рішення суду , що набрало законної сили. Чоловік мав намір по встановлених межах встановлювати стовпці та огорожу. В цей час з будинку вибіг обвинувачений , його зять та донька. Вони кричали, ображали чоловіка. В подальшому ОСОБА_5 почав виривати у чоловіка металеву трубу, яку він встановлював для обладнання огорожі, розкидав по городі дошки, неодноразово підбігав битися до чоловіка. В процесі конфлікту обвинувачений розбив чоловікові ніс . Всі події відбувались на очах землевпорядників, які змушені були припинити роботу. Працівники міліції не втручались, а лице словесно заспокоювали учасників конфлікту. Після того, як її чоловікові були нанесені травми, вони викликали швидку допомогу.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що він є колегою потерпілого, який кілька років тому попросив його допомогти при проведенні розподілу земельної ділянки між ним та його братом , по рішенню суду. Точної дати вказаних подій він не пам`ятає за спливом часу, але це було влітку 2014 року. Коли землевпорядники визначали межу між ділянками, вони з потерпілими почали забивати металеві стопці для подальшого обладнання огорожі. Проте з будинку вибіг обвинувачений, що є братом потерпілого та почав перекидати дошки, кричати, штовхатись . Потім він підбіг до потерпілого, вирвав з його рук металеву трубу , яку той намагався встромити в землю і нею вдарив ОСОБА_4 в лице . Вказаний удар він наніс свідомо і відразу відійшов. Потім почався загальний крик, образи. Інших ударів, які б наносив обвинувачений потерпілому, свідок не бачив.

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_10 зазначив, що він є сином потерпілого. З обвинуваченим у його сім`ї давно погані стосунки. Рішенням суду між їх частинами будинку було поділено земельну ділянку. По заяві батька прийшли землевпорядники, які по рішенню суду намічали точки розмежування між ділянками, а згодом по них мала бути встановлена огорожа. Але в цей час з будинку вибіг обвинувачений, його зять та дочка. ОСОБА_5 кричав, ображав батька, потім підбіг до потерпілого , вирвав з його рук металеву трубу, яку батько намагався встановити для майбутньої огорожі та вказаною трубою вдарив батька в лице. Після цього металеву трубу потерпілий кинув, почав кидати старими дошками, трубами що лежали на ділянці. Вказані дошки і інший хлам обвинувачений кидав ціленаправлено в людей. Одна така дошка, яку кинув ОСОБА_5 попала батькові в живіт. Оскільки у батька з носа текла кров, йому викликали швидку допомогу.

Показаннями допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 який пояснив, що у 2014 р. він працював у Центрі державного земельного кадастру. Точної дати він не пам`ятає, проте влітку 2014р. зі своїм співробітником ОСОБА_12 вони приїхали для виконання замовлення по встановленню меж земельних ділянок на АДРЕСА_1 . При виході на земельну ділянку вони побачили, що на городі лежать дошки, хлам, що перешкоджало проведення вимірів та встановленню точок. Вони розпочали виконання робіт і встановили лише дві три точки, як почався конфлікт між двома мужчинами. Це стало перешкодою для виконання ними замовлення, тому вони вийшли та стали біля подвір`я. Даний конфлікт відбувався в присутності багатьох інших осіб, які свідкові не знайомі. Зокрема, обвинувачений заважав їм працювати, поводив себе агресивно, кричав що це його земельна ділянка і виштовхував потерпілого з ділянки. Потім свідок побачив, як обвинувачений і потерпілий зайшли за будинок, а через кілька хвилин потерпілий вже вийшов із-за будинку і з його носа текла кров. При цьому обвинувачений кричав, що тут вся земля його . Свідками вказаних подій були і працівники міліції, які лише спостерігали і не втручались .

Показаннями допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що влітку 2014 р. він працював у Центрі держземгеокадастру . Зі своїм співробітником вони виїхали для виконання замовлення ОСОБА_4 про встановлення меж по рішенню суду за адресою м. Львів вул. Очаківська, 2. Виміри проводили спеціальними приладами. При цьому, при визначенні точок розподілу, замовник мав встановлювати кілки, які б фіксували винесення меж в натурі. Оскільки на земельній ділянці лежали старі дошки, якісь предмети, що унеможливлювало проведення замірів , їх відкидали з лінії розмежування. Проте робота не була виконана, бо між двома чоловіками почався конфлікт. Спершу до них підбіг обвинувачений і невідомий молодий чоловік, які почали виясняти, що вони міряють. При цьому обвинувачений кричав, ображав всіх присутніх, зазначав що вони не мають права нічого робити без його дозволу . Невідомий молодий чоловік не давав їм змоги працювати з спеціальними приладами. Тому вони забрали своє приладдя та вийшли за межі подвір`я. В цей час на вказаній земельній ділянці розгорівся конфлікт . Свідок не бачив моменту нанесення ударів , а бачив лише результат, коли із-за будинку вийшов потерпілий і у нього з носа текла кров. За будинком конфлікт і сварка відбувалась між обвинуваченим і потерпілим.

З показань допитаного в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_13 вбачається, що у 2014 р. він працював помічником дільничного інспектора Шевченківського РВ. В зв`язку з тим, що поступила заява про забезпечення громадського порядку , він разом з дільничним інспектором ОСОБА_14 влітку 2014 р. виходив за адресою АДРЕСА_1 . За вказаною адресою перебували потерпілий, два працівники центру земельного кадастру, які проводили заміри . Після визначених ними точок, потерпілий ставив металеві стовпці. Проте через кілька хвилин з будинку вибіг обвинувачений, члени його родини і почався конфлікт. Спершу це була словесна перепалка, яка переросла у шарпанину. Потерпілий намагався ставити стовпці, а обвинувачений їх виривав. При цьому всі сварились. Свідок уточнив, що був присутнім при зазначених подіях близько 20 хв. та лише усно намагався всіх заспокоїти . В подальшому поступив виклик по телефону і він пішов на опорний пункт. Інших обставин не пам`ятає , тому не може уточнити конкретно хто і кому наносив побої.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 пояснив, що влітку 2014 р. працював на посаді дільничного інспектора Шевченківського РВ та на підставі поданої громадянами заяви був направлений керівництвом для забезпечення громадського порядку за адресою м. Львів вул. Очаківська. 2. При виході на місце зі своїм помічником побачив, що вже присутні кілька громадян, які за допомогою спеціальних приладів проводили заміри земельної ділянки. При цьому потерпілий забивав металеві стовпці під огорожу в місцях, визначених цими працівниками . Там був і обвинувачений і ще якісь невідомі свідкові особи. Дії працівників супроводжувались криками . Спочатку був словесний конфлікт, який переріс в шарпанину. В загальному конфлікт тривав протягом 1-2 години. Хтось викликав і патрульний наряд, було багато невідомих громадян, які теж намагались розборонити учасників конфлікту. Свідок зазначив, що за спливом часу не пам`ятає які саме дії вчиняли потерпілий та обвинувачений. Свідок зі своїм помічником стояли за межами подвір`я та лише словесно намагались втихомирити конфлікт.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що вона є керівником ГО» Варта 700 « , що на той час здійснювала контроль за громадським порядком . У 2014 р. вони неодноразово виїздили за адресою АДРЕСА_1 , оскільки у мешканців давно триває конфлікт із-за землі. Зять та дочка обвинуваченого є членами вказаної громадської організації . Зокрема зять, ОСОБА_16 і зателефонував та повідомив про те, що за вказаною адресою відбуваються неправомірні дії . Свідок приїхала за вказаним повідомленням разом з ОСОБА_17 . Ситуація була загострена, емоційна, проте не було дій , спрямований на нанесення тілесних ушкоджень. Крім того, біля подвір`я чомусь стояли і спостерігали працівники міліції, які не могли пояснити мету свого перебування. Свідок зазначила, що бачила, як потерпілий посередині подвір`я забивав металеві стовпці . Між тим свідкові було відомо, що на той час рішення суду ще не набрало законної сили, оскільки була подана апеляційна скарга. При вказаних подіях не було і державного виконавця, який би виконував судове рішення. Також свідок зазначила, що вона не бачила конфлікту, що відбувався між учасниками в саду, проте це було чергове вияснення відносин між потерпілим і обвинуваченим. В її присутності обвинувачений не наносив жодних ударів потерпілому. Навпаки, ОСОБА_4 біля будинку при свідках вдарив і ОСОБА_18 і ОСОБА_19 . Протягом тривалого часу вона, як представник громадської організації намагалась врегулювати зі сторонами конфлікт.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_20 пояснила, що вона є дочкою обвинуваченого. 15.07.14 р. , перебуваючи за місцем свого проживання - у будинку АДРЕСА_1 вона почула шум та гуркіт . Вона, її батько та чоловік вийшли на вулицю та побачили незнайомих їй людей, які ходили по земельній ділянці та хаотично розкидали речі їх сім`ї, які знаходились там. З ними були також потерпілий , його син та свідок ОСОБА_9 . Останній голосно сміявся, і розкидав їх речі. На зауваження вони не реагували. Одну з дошок син потерпілого кинув у бік її батька . Також свідок побачила ,що біля подвір`я стоять працівники міліції, серед яких був і їх дільничний. Вона з чоловіком намагалась вияснити, що відбувається і один з міліціонерів сказав, що виконується рішення суду. Вона повідомила, що може надати постанову державного виконавця, якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки рішення не носить зобов`язального характеру, не дозволяє потерплому встановлювати металеву огорожу. Крім того, їх сім`ю ніхто не повідомляв завчасно, що будуть виконуватись дії на виконання судового рішення. Проте їй пояснили, що ОСОБА_4 звернувся з листом до райвідділу, що буде виконуватись рішення суду, відтак їх скерували для забезпечення громадського порядку. Вони зрозуміли, що дії ОСОБА_4 є незаконні, тому знімали все що відбувалось на відео. Присутні зокрема бачили, як ОСОБА_4 ставав на ящик, його син подавав йому металеві стовпці , які потерпілий встановлював. При цьому батько свідка , намагаючись припинити неправомірну вказану діяльність, один такий металевий стовп забрав у ОСОБА_10 , проте підбіг потерпілий і вирвав цей стовп з рук батька. При цьому, коли батько відпустив під натиском потерпілого стовпець, ОСОБА_4 сам себе вдарив в ніс . Жодного наміру наносити свідомо будь-які травми потерпілому у батька не було. Навпаки, продовжуючи свою неправомірну поведінку, потерпілий ображав її, членів її сім`ї, розбивав асфальт на подвір`ї, вдарив її і її чоловіка. Така поведінка потерпілого є непоодинокою, конфлікт між сім`ями триває давно. Неодноразово на їх виклики приїздили і працівники поліції і громадської організації, щоб припинити незаконні дії ОСОБА_4 .

З показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21 , вбачається, що він є зятем обвинуваченого. 15.07.14 р. він, як і інші члени його родини почули шум на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 . Коли вийшли, то побачили, що потерпілий, члени його родини та невідомі особи з території земельної ділянки, якою користується його тесть, перекидають його особисті речі дошки, металеві прути. На запитання що відбувається, ОСОБА_4 кричав, що це його земля. При цьому він встановлював металеві стовпці, намагався встановити огорожу . Невідомі особи та працівники міліції, серед яких був їх дільничний інспектор повідомили, що присутні за вказаною адресою за заявою ОСОБА_4 для виконання рішення суду про встановлення порядку користування землею. Проте ОСОБА_5 ніхто не повідомляв завчасно, що буде проводитись виконання рішення суду. Коли тесть намагався забрати металевий стовп, потерпілий з силою потягнув його на себе . Не втримавши в руках метал, обвинувачений його відпустив, і потерпілий сам себе вдарив в ніс цим металевим стовпом. Також потерпілий , стоячи на ящику, кувалдою вбивав інші стовпці у землю, кожен раз наносячи собі травми ручкою кувалди по животі. В подальшому вказані травми були зафіксовані як ті, які ніби -то нанесені обвинуваченим. Проте люди, які спостерігали за конфліктом, що відбувався бачили , і це знято на відеокамеру, як навпаки ОСОБА_4 наносив побої свідкові та його дружині, нищив асфальт на подвір`ї будинку, ображав присутніх нецензурною лайкою. З цього приводу вони теж звертались з заявами до правоохоронних органів, проте з невідомих причин такі втрачені і жодних заходів до ОСОБА_4 з приводу його неправомірної поведінки не було застосовано.

У відповідності до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, що врегульовано ст. 84 КПК України.

На думку суду, версія обвинуваченого та сторони захисту щодо незавдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з рапорту Шевченківського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області від 16.07.14р.( т.1 а.с. 4 ), 16.07.14 р. надійшло повідомлення закладу охорони здоров`я про те, що 15.07.14 р. о 12 год. 30 хв. ОСОБА_4 , проживаючого на АДРЕСА_1 , побив родич за адресою його проживання . Діагноз - забій черевної стінки справа, садно переднісся.

В судовому засіданні потерпілий, показання якого викладені вище, категорично вказував на умисність дій ОСОБА_5 , детально та послідовно розповів про механізм нанесення йому тілесних ушкоджень останнім. Показання потерпілого підтверджуються даними висновків судово-медичної експертизи за № 1235 від 18.07.14 р. ( т. 1 а.с. 13-14 ) та комісійної судово-медичної експертизи № 218 від 14.11.14 р. ( т. 1 а.с. 59-61) , досліджених судом, щодо способу та механізму завдання тілесних ушкоджень. Із дослідженого висновку комісійної судово-медичної експертизи вбачається, що тілесні ушкодження , виявлені у ОСОБА_4 , утворились від дії тупого предмета, предмета з обмеженою поверхнею, предмета із жорсткою поверхнею , могли виникнути від ударів металевою трубою, дошкою, палицею 15.07.14 р. та відносяться до легкого ступеня тяжкості. Нанесення тілесний ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 15.07.14 р. зафіксовано і у виписці з медичної карти амбулаторного хворого за № 8915 , що міститься в т. 1 а.с. 20, що була предметом дослідження суду за клопотанням сторони обвинувачення. Крім того, показання потерпілого узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які вказали на факт заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому обвинуваченим.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_22 пояснив, що підтримує висновок комісійної судово-медичної експертизи від 15.10.14 р. за № 218 . Зазначив, що при проведенні вказаної експертизи у розпорядженні експертів були повні дані , необхідні для дачі висновку, зокрема : матеріали кримінального провадження, в яких містились первинна судово-медична експертиза , в якій було зафіксовано які саме тілесні ушкодження були виявлені у потерпілого ; показання свідків - очевидців події, протокол проведення слідчого експерименту, в ході якого як потерпілий, так обвинувачений і свідок вказували на всі обставини конфлікту та механізм нанесення ударів. Крім того експерт зазначив, що наявні у учасників події відеозаписи конфлікту, що відбувся 15.07.14 р. , не можуть бути предметом дослідження експертів чи підставою для проведення повторної експертизи.

Предметом дослідження суду був і протокол слідчого експерименту від 14.10.14 р. з фото таблицею ( т. 1 а.с. 39-43) , що також є доказом винуватості обвинуваченого, оскільки у ньому відображені , за участю сторін конфлікту, обставини події та механізм нанесення ударів.

Крім того, у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які повідомили суду про неприязні стосунки, які тривалий час існують між ними і потерпілим .Суд не приймає до уваги покази вказаних свідків, вважає їх заінтересованими особами та до їх показань відноситься критично, оскільки їх покази є суперечливими та спростовуються письмовими доказами, наведеними вище.

Також доводи обвинуваченого та свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 щодо агресивної поведінки потерпілого та нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_20 та ОСОБА_21 не підтверджуються будь-якими доказами. Зокрема суду не надано копій звернень з відповідною заявою останніх до органів поліції , жодних медичних даних, які б свідчили про факт наявності у вказаних осіб тілесних ушкоджень, отриманих саме 15.07.14 р.

В судовому засіданні були досліджені і відеозаписи події, що мала місце 15.07.14 р. за участю ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , зафіксовані на цифровому носії інформації ( а.с. 78 т. 1) та цифровому носії ( флеш накопичувачі т. 1 а.с. 163) , що були визнані речовими доказами у справі .

Таким чином, вивчивши та дослідивши надані в судовому засіданні докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 в умисних діях, які виразились у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_4 та вважає, що такі вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винуватого, який раніше не судимий. Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено. Відтак, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції статті , за якою кваліфіковано злочини у виді штрафу.

На підставі вимог ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України слід звільнити ОСОБА_5 від призначеного судом покарання , в зв`язку з закінченням строків давності.

Речові докази : цифровий носій інформації (диск СD-R ) , цифровий носій ( флеш накопичувач) слід залишити при матеріалах судового провадження. Запобіжний захід у справі не обирався.

При вирішенні цивільного позову про відшкодування моральної шкоди , суд виходить з положень статей 23, 1167 ЦК України, які вказують, що фізична особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями особи, за наявності вини останньої. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Оцінюючи у сукупності пояснення потерпілого, свідків, висновки судово-медичних експертиз, суд дійшов висновку, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 зазнав фізичного болю, що привело до часткового позбавлення звичайного циклу його життя. З огляду на характер та глибину моральних страждань, керуючись принципом розумності та справедливості, компенсація моральної шкоди в розмірі 1000 гривень є ,на думку суду, достатньою для відшкодування спричиненої йому діями ОСОБА_5 моральної шкоди. В решті в задоволенні цивільного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд , -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 ( п`ятсот десять ) грн.

На підставі вимог ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного судом покарання , в зв`язку з закінченням строків давності.

Речові докази по справі: цифровий носій інформації (диск СD-R ) , цифровий носій ( флеш накопичувач) ,- залишити при матеріалах судового провадження.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 1 000 ( одну тисячу ) грн. у відшкодування моральної шкоди. В решті вимог відмовити за безпідставністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1