Ухвала
Іменем України
8 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 528/1248/14-к

провадження № 51-8494 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 8 серпня 2018 року відносно нього,
встановив:
Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, жителя АДРЕСА_1 визнано за ч. 1 ст. 122 КК винуватим та засуджено до покарання у виді 1 року обмеження волі. Вирішено питання часткового задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної школи та повного задоволення цивільного позову прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого.

За обставин, встановлених судом та детально наведених у вироку, ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він близько 13-ої години 30-ти хвилин 10 вересня 2014 року, перебуваючи на території подвір`я по АДРЕСА_1 на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, наніс численні удари дерев`яною палицею, кулаками та ногами в ділянку голови та тіла потерпілого ОСОБА_5 , чим спричинив останньому ушкодження, які по ступеню тяжкості кваліфікуються як кожне окремо так і в своїй сукупності, як ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, та ушкодження, які по ступеню тяжкості кваліфікуються як кожне окремо так і в своїй сукупності, як легкі тілесні ушкодження.
Апеляційний суд Полтавської області ухвалою від 8 серпня 2018 року вирок місцевого суду залишив без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить скасувати вказані судові рішення у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а справу закрити, у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи у суді і вичерпані можливості їх отримання. Вважає, що наведене в оскаржуваних судових рішеннях не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Останні постановлені без урахування всіх обставин справи, а висновки судів про доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину не ґрунтуються на достатньо досліджених під час судового розгляду доказах. Апеляційний суд не перевірив доводів наведених у його апеляційній скарзі та не усунув порушень, допущених судом першої інстанції.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, наведені у ній доводи зводяться до незгоди засудженого із правильністю встановлених судом фактичних обставин кримінального правопорушення.
Разом із тим, відповідно до статті 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Необхідність повторного дослідження доказів і фактичних обставин апеляційним судом може постати, лише якщо суд першої інстанції не забезпечив обвинуваченому можливість дослідити і спростувати докази під час змагальної процедури в суді першої інстанції. Ч. 3 ст. 404 КПК зобов`язує суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження фактичних обставин справи, якщо суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушенням.
Однак, у цій справі фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції. Засуджений ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі не зазначає, які саме порушення були допущені судом першої інстанції при дослідженні доказів або які докази не були ним досліджені. У касаційній скарзі зазначається, що суд поклав в основу вироку суперечливі докази, не дав їм належної оцінки і не зіставив з іншими доказами. Проте оскаржені рішення свідчать, що судом висновок про винуватість засудженого зроблено на підставі об`єктивно з`ясованих

обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 зазначеного Кодексу.
Незгода ОСОБА_4 із висновками суду, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення судом процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Як убачається з копії ухвали, апеляційний суд у своєму судовому рішенні послався на конкретні фактичні дані, що містяться у кримінальному проваджені та свідчать про правильність висновків суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи та кваліфікації дій засудженого за ч. 1 ст. 122 КК.
Ухвала апеляційного суду за своїм змістом відповідає вимогам ст. 419 КПК, у ній наведено відповідні обґрунтування і мотиви, якими керувався суд при поставленні рішення. Переконливих аргументів, які б вказували на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність при юридичній оцінці діяння, в касаційній скарзі засудженого не зазначено.
Касаційна скарга ОСОБА_4 не містить доводів, які б свідчили про істотні порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити останнім ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення, та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на положення статей 412, 413 КПК, та є підставами для їх скасування відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу.
З огляду на викладене, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення,а тому слід відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 8 серпня 2018 року відносно нього відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2