Номер провадження: 11-сс/785/1089/18
Номер справи місцевого суду: 496/2321/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 11.06.2018 року, якою відносно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Троїцьке Біляївського району Одеської області, громадянина України, пенсіонера, неофіційно працюючого охоронцем магазину «Строймаркет», одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України в рамках кримінального провадження №0000520 від 09.06.2018 року застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту,

встановив:

Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Біляївського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Мотивуючи відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обираючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя послався в ухвалі на те, що прокурором доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, але не доведена наявності ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілого, свідків або інших учасників кримінального провадження.
Прокурором доведена наявність ризику спроби підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, у разі визнання його винним, йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, а вказана обставина прямо передбачена п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, як обставина, яка враховується при обранні запобіжного заходу.
В той же час, прокурором не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання визначеному ризику, адже підозрюваний: є особою похилого віку та відповідного стану здоров`я, що, на думку суду, накладає певні обмеження для вільного пересування; одружений; тривалий час мешкає за адресою місця реєстрації, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків; раніше не судимий.
На думку слідчого судді, одна тільки тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, не може бути єдиною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу тримання під вартою, тому позбавлення волі обвинуваченого в цьому випадку не є виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже, суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ.
За таких підстав, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Прокурор у апеляційній скарзі зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді є незаконною та необґрунтованою з таких підстав:
- слідчий суддя не дав правової оцінки тому факту, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має відомих джерел доходу, що свідчить про можливість продовження ним злочинної діяльності;
- підозрюваний немає міцних соціальних зв`язків, що свідчить про те, що він може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності;
- знаходячись на волі, підозрюваний може впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Посилаючись на такі доводи, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, підозрюваного та захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у повній мірі дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.
Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.
Так, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на даному етапі досудового розслідування, є обґрунтованою.
Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Разом з тим, слідчий суддя обґрунтовано зазначив в ухвалі, що в судовому засіданні слідчий та прокурор не довели обставини, передбачені пунктом 1 та 3 частини першої ст. 177 КПК України, а твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, продовжити злочинну діяльність, є припущенням, адже слідчий та прокурор, окрім загальних формулювань, не надали доказів на підтвердження наявності зазначених ризиків.

Посилання прокурора на відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків не відповідає фактичним обставинам справи, адже слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 є пенсіонером, одружений, тривалий час проживає за адресою місця реєстрації, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, раніше не судимий.
Отже, оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд апеляційної інстанції вважає що рішення слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, є обґрунтованим.
Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.
Більш того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_10 повідомила, що порушень умов цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 не допущено, що свідчить про те, що застосований запобіжний захід в повній мірі забезпечує виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді немає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 11.06.2018 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладанням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4