Справа №592/5031/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/810/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження № 592/5031/17 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 зі змінами першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 травня 2018 року, яким

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м. Суми, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 зі змінами першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 з додатками, в яких:

- прокурор просить вирок суду відносно обвинуваченого ОСОБА_9 змінити у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону від 26.11.2015 зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 23 грудня 2016 року по день набрання рішенням законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; в інший частині вирок суду залишити без змін.

- обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.121 КК України на ст.122 КК України та призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України; звільнити з під варти в залі суду у зв`язку з відбуттям строку покарання; цивільний позов, поданий в рамках даного кримінального провадження задовольнити лише в частині стягнення матеріальної шкоди.

Даним вироком ОСОБА_9 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Цим же вироком відповідно до ч.5 ст.72 КК України постановлено строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з 23 грудня 2016 року до 25 травня 2018 року проводити з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою залишено без зміни до набрання вироком законної сили.

Постановлено строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 23 грудня 2016 року.

Стягнуто з обвинуваченого на користь ОСОБА_12 - 7 967 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 150 000 грн. моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги в редакції змін прокурор, посилаючись на п.103 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року вважає, що у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за правилами, передбаченими ч.5 ст.72 КК України редакції Закону №838-VII від 26 листопада 2015 року, тобто з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, підлягає зарахуванню період з 23 грудня 2016 року по день набрання судовим рішенням законної сили, оскільки кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_9 до 20 червня 2017 року, до набрання чинності Закону України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII.

За змістом доводів апеляційної скарги з додатками обвинувачений ОСОБА_9 вважає незаконним та необґрунтованим ухвалений відносно нього вирок, оскільки, на його думку, такий ґрунтується на припущеннях та неналежних і недопустимих доказах. Стверджує, що завдані ним ОСОБА_13 тілесні ушкодження, продемонстровані, в тому числі під час слідчого експерименту, не могли мати наслідків тяжких тілесних ушкоджень, оскільки ударів завдавав не з силою, що, на його думку, підтверджується тим, що вранці 19 грудня 2016 року вони разом із ОСОБА_13 вийшли з квартири на вулицю, на пропозицію обвинуваченого викликати швидку, той відмовився та сказав, що добереться сам, що може підтвердити в суді і свідок ОСОБА_14 , яка викликала поліцію. Також звертає увагу на те, що залишилися недослідженими під час досудового розслідування події 17-18 грудня 2016 року, а саме де і з ким перебував ОСОБА_13 до зустрічі з ним і хто його побив, оскільки, як стверджує обвинувачений, на тілі потерпілого були виявлені тілесні ушкодження, яких обвинувачений не завдавав, і доказів того, що обвинувачений наносив потерпілому якісь інші удари ніж ті, які були продемонстровані ним під час слідчого експерименту суд не здобув, безпідставно, на думку обвинуваченого, не виключивши їх з об`єму пред`явленого обвинувачення. В підтвердження цього посилається на дані медичної картки, відповідно до якої ОСОБА_13 доставила швидка в лікарню о 10-40 год. 19 грудня 2016 року, в якій також мається запис про те, що травми він отримав приблизно день назад, тобто 18 грудня 2016 року. Між іншим ставить під сумнів правильність відібрання у нього зразків крові, та результат проведених на їх підставі експертиз. Додає також, що допитані в судовому засіданні свідки не були очевидцями заподіяння ним тілесних ушкоджень ОСОБА_13 . Все це в сукупності, на переконання ОСОБА_9 , свідчить про те, що прямих та достовірних доказів його вини в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_13 матеріали кримінального провадження не містять. Звертає увагу і на фактичну дату смерті ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тоді як суд у вироку вказав 23 грудня 2016 року.

Вказує також на те, що до початку огляду його житла працівники поліції застосовували до нього незаконні методи одягли кайданки, положили лицем до долу, викручували руки, давили на ноги, спину, чинили психологічний тиск. Крім того, звертає увагу на порушення його права на захист в ході проведення фактично обшуку його житла, будучи при цьому, як стверджує обвинувачений, фактично затриманим, без участі захисника, яким він був забезпечений лише 24 грудня 2016 року за незначний проміжок часу до проведення слідчого експерименту, тому вважає докази, отримані в ході проведеного обшуку недопустимими, що залишилося поза увагою суду.

Такі істотні недоліки досудового розслідування в сукупності з поверхневим та однобічним судовим розглядом призвели до постановлення судом незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Вважає проведені в рамках даного кримінального провадження експертизи неповними та узагальненими, з огляду на те, що виявлені у ОСОБА_13 тілесні ушкодження не розмежовані та не конкретизовані ні по ступеню тяжкості, ні за часом їх утворення.

Крім того, зауважує на неврахуванні судом пом`якшуючих покарання обставин, не передбачених ст.66 КК України при призначенні покарання, а саме те, що він має хвору матір пенсійного віку, жінку, яка має тяжку хворобу та малолітнього сина. Посилається на порушення суддею норм КПК України при розгляді та вирішенні по суті поданого цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди у зв`язку з його пред`явленням після початку судового розгляду.

Від обвинуваченого ОСОБА_9 до початку судового розгляду надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , за змістом яких, посилаючись на Постанову Верховного Суду від 06 червня 2018 року, порушує питання про зарахування строку попереднього ув`язнення з 23 грудня 2016 року по 12 червня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 13 червня 2018 року один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним у тому, що 18 грудня 2016 року приблизно о 21 год. привів до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_13 , якого зустрів біля «Курського ринку» для того, щоб він відпочив у нього вдома, так як на вигляд перебував у стані алкогольного сп`яніння. Поклавши ОСОБА_13 на диван в одній із кімнат квартири, ОСОБА_9 пішов з дому по власним справам, повернувшись, виявив відсутність монітору від свого комп`ютера та лежачого біля дивану обличчям до низу та з розбитим носом ОСОБА_13 , від чого у нього пропав настрій та, не бажаючи розбиратися у вказаній ситуації, близько 22.00 год. в цей же день ліг спати. Прокинувшись близько 02-00 год. 19 грудня 2016 року від звуків блювання ОСОБА_13 , який лежав на підлозі, почав робити йому зауваження, на які той не реагував.

Будучи розлюченим діями ОСОБА_13 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 взяв в праву руку дерев`яний табурет, який перевернув вверх ніжками та тримаючи за одну з них, зверху наніс сидінням один удар по голові ОСОБА_13 , який в цей час сидів на підлозі та другий раз по його спині в районі лопаток. Після чого, кинув табурет в сторону, від чого він розламався, а саме відламалася сидіння та ніжка та ліг спати.

Прокинувшись близько о 03-15 год. 19 грудня 2016 року ОСОБА_9 знову почав говорити ОСОБА_13 піти з його квартири, але він на нього не реагував. Тоді ОСОБА_9 взяв у праву руку ніжку розламаного табурета та присівши навпроти ОСОБА_13 , який сидів на підлозі, наніс йому три удари зверху по голові, від яких останній ліг боком на підлозі. Після цього, ОСОБА_9 наніс декілька ударів ніжкою табурета по спині в районі лопаток та декілька ударів по лівій нозі ОСОБА_13 та ліг спати.

Прокинувшись близько 08-00 год. 19 грудня 2016 року ОСОБА_9 вивів ОСОБА_13 з квартири на вулицю, де залишив на землі біля входу в під`їзд.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_13 від отриманих тілесних ушкоджень помер у реанімаційному відділенні Сумської обласної клінічної лікарні.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи та висновку комплексної судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_13 наступила в результаті закритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася крововиливами під тверду та м`які оболонки головного мозку, й ускладнилася набряком та стисненням головного мозку.

Ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_13 у вигляді: на правій вушній раковині та на шкірі попереду її (розміром 1,6x2 см), маються синці синьо-фіолетового кольору невизначеної форми, із нечіткими краями; в лівій виличній ділянці, горизонтально розташовано рану довжиною 5,5 см, яка ушита єдиним вузловим швом, та частково вкрита темно - коричневими кірками, яка як і шкіра навкруги фарбовані в зелений колір; в ділянках підборіддя та правої гілки нижньої щелепи, по нижній поверхні розташовані садна з поверхнею під кірками червоно-коричневого кольору, розмірами до 1,3 х1,2 см; в тім`яній ділянці по серединній лінії розташовано рану довжиною 2,5 см, яка ушита єдиним вузловим швом, та частково вкрита коричневими кірками; в лівій тім`яно- скроневій ділянці вертикально розташовано рану з рівними співставленими краями, яка ушита 7-ма вузловими швами; на тильній поверхні проксимальної фаланги 3-ого пальця лівої кисті розташовано садно з поверхнею під кіркою темно-червоно-коричневого кольору, розмірами до 0,7x0,6 см; на тильній поверхні проксимальної фаланги 4-ого пальця лівої кисті послідовно, у вигляді ланцюга довжиною 4 см розташовані садна з поверхнею під кіркою темно-червоно-коричневого кольору, розмірами до 0,5x0,3 см; на тильній поверхні проксимального міжфалангового суглобу 2-ого пальця правої кисті розташовано садно з поверхнею під кіркою темно - червоно-коричневого кольору, розмірами до 0,3x0,2 см; на задній поверхні грудної клітки праворуч, в проекції лопатки, знизу вгору та зліва праворуч, розташовано лінійне садно з кірками темно-коричневого кольору, які лущаться, розмірами 2,3x0,1 см; на зовнішній поверхні лівого стегна в середній його третині розташовано: на внутрішній поверхні лівої гомілки в середній третині на площі 9x4 см розташовані нерівномірно виражені синці блідо-синьо-рожевого кольору з жовтуватими краями, невизначеної форми з нечіткими краями виникли в результаті дії тупих предметів характеристичні ознаки яких в ушкодженнях не відобразились, по ступеню тяжкості кваліфікуються як, такі що мають ознаки - легких, тілесні ушкодження у вигляді: на повіках обох очей маються синці синьо-сіро-фіолетового кольору з нечіткими краями; в правій виличній ділянці, на зовнішній поверхні на площі 3x3 см, мається скупчення саден з поверхнею критою коричневими кірками, розмірами до 0,4x0,2 см; крововиливи під шкіру голови в лівій лобно-тім`яно-скроневій ділянці та в скронево-тім`яній праворуч; перелом лівої виличної дуги; крововиливи під тверду та м`які мозкові оболонки розглядаються в комплексі як складові черепно-мозкової травми, виникли в результаті дії тупих предметів характеристичні ознаки яких в ушкодженнях не відобразились, мають ознаки - тяжких, як таких, що викликали небезпечний для життя стан, і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 зі змінами першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 та просила вирок суду відносно ОСОБА_9 скасувати та направити кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_11 , які просили вирок суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно з ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, яке ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України.

Вирок суду відповідно до вимог ст.374 КПК України повинен містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд, з огляду на обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та вимоги ст.94 КПК України по оцінці доказів, належним чином не перевірив всі обставини провадження та не надав всебічної, повної та об`єктивної оцінки зібраним по справі доказам, внаслідок чого дійшов до передчасного висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_9 у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , що спричинили смерть потерпілого за обставин, викладених у вироку не узгоджуються з фактичними обставинами кримінального провадження.

Так, за висновком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_13 наступні тілесні ушкодження: один удар по голові ОСОБА_13 , який в цей час сидів на підлозі дерев`яним табуретом, перевернутим вверх ніжками та другий раз по його спині в районі лопаток; присівши навпроти ОСОБА_13 , який сидів на підлозі, три удари зверху по голові ніжкою розламаного табурета, від яких він ліг боком на підлозі, декілька ударів ніжкою табурета по спині в районі лопаток та декілька ударів по лівій нозі ОСОБА_13 .

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 , керуючись ст.63 Конституції України від надання пояснень відмовився, не заперечуючи при цьому, нанесення лише тих тілесних ушкоджень, які ним були продемонстровані під час слідчого експерименту, який суд першої інстанції поклав в підтвердження винуватості ОСОБА_9 .

За висновком судово-медичної експертизи та висновку комплексної судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_13 наступила в результаті закритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася крововиливами під тверду та м`які оболонки головного мозку, й ускладнилася набряком та стисненням головного мозку.

При цьому судом першої інстанції встановлено та у вироку зазначено, що при проведенні судово-медичних експертиз на трупі ОСОБА_13 були виявлені значна кількість тілесних ушкоджень, які по ступеню тяжкості кваліфікуються як такі, що мають ознаки легких, та тілесні ушкодження у вигляді: на повіках обох очей синці синьо-сіро-фіолетового кольору з нечіткими краями; в правій виличній ділянці, на зовнішній поверхні на площі 3x3 см, скупчення саден з поверхнею критою коричневими кірками, розмірами до 0,4x0,2 см; крововиливи під шкіру голови в лівій лобно-тім`яно-скроневій ділянці та в скронево-тім`яній праворуч; перелом лівої виличної дуги; крововиливи під тверду та м`які мозкові оболонки розглядаються в комплексі як складові черепно-мозкової травми, виникли в результаті дії тупих предметів характеристичні ознаки яких в ушкодженнях не відобразились, мають ознаки - тяжких, як таких, що викликали небезпечний для життя стан, і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Всі пошкодження судом оцінені в сукупності як такі, що обумовили небезпечний для життя стан, і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, і кваліфікуються тяжкими тілесними ушкодженнями, що спричинили смерть потерпілого.

При цьому, суд першої інстанції без чіткого та зрозумілого викладення обставин виникнення у потерпілого ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень у виді синців на повіках обох очей, скупчення саден в правій виличній ділянці на зовнішній поверхні на площі 3x3 см, перелому лівої виличної дуги, які також знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13 , дійшов загального висновку про те, що своїми умисними діями ОСОБА_9 заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть ОСОБА_13 .

Це є неприпустимим, оскільки кожний доказ по справі суд зобов`язаний оцінити з точки зору належності, достовірності, допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

До того ж, суд першої інстанції в порушення ч.6 ст.22 КПК України не перевірив належним чином дані, отримані в ході дослідження протоколу слідчого експерименту від 24 грудня 2016 року та відеозапису до нього, з якого вбачається, що ОСОБА_9 , 18 грудня 2016 року біля 21 години разом з незнайомим йому чоловіком привів до себе додому потерпілого ОСОБА_13 , якого знайшов на Курському ринку у безпорадному стані. Оскільки не міг сам його довести, йому допоміг незнайомець, який відразу ж залишив його квартиру. ОСОБА_13 поклали на диван, після чого ОСОБА_9 виходив з квартири на хвилин 15, двері квартири не зачиняв, а коли повернувся, то потерпілий знаходився на підлозі біля дивану з розбитим носом. Крім того, в ході даної слідчої дії обвинувачений повідомив, що коли повернувся додому, то виявив відсутність свого комп`ютеру та монітору.

Крім цього, суд не дав оцінки наданим у судовому засіданні 27 березня 2018 року показам експерта ОСОБА_16 , який був присутнім при слідчому експерименті за участю обвинуваченого, та пояснив, що локалізація та кількість тілесних ушкоджень, які були виявлені на тілі ОСОБА_13 могли утворитися при не однократному падінні з вертикального положення на площину, але не всі, зокрема могли утворитися ушкодження у виді скупчення саден в правій виличній ділянці, перелом лівої виличної дуги, які в тому числі згідно висновку експерта №1178/769 (а.к.п.2-4, т.2) розглядаються в комплексі як складові черепно-мозкової травми, виникли в результаті дії тупих предметів характеристичні ознаки яких в ушкодженнях не відобразилися, мають ознаки тяжких, як таких що викликали небезпечний для життя стан, і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13 .

Не виключила наявності тілесних ушкоджень від падіння, виявлених у ОСОБА_13 , і допитана в судовому засіданні 27 березня 2018 року експерт ОСОБА_17 , що також залишилося поза увагою суду.

Зазначені вище обставини, на думку колегії суддів, перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, й призвели до того, що обвинувачений був визнаний винним в умисному заподіянні ряду легких та тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого за обставин, викладених у вироку, без розмежування тілесних ушкоджень, заподіяних діями ОСОБА_9 та іншими тілесними ушкодженнями, виявленими на тілі ОСОБА_13 , доказів на обґрунтування спричинення яких потерпілому саме обвинуваченим, судом не наведено, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 в цій частині заслуговують на увагу колегії суддів.

Такими, що ґрунтуються на вимогах закону, на думку колегії суддів, є і доводи обвинуваченого з приводу порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального кодексу України щодо розгляду та вирішення по суті заявленого в рамках даного кримінального провадження цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, який як вбачається з матеріалів кримінального провадження надійшов до суду першої інстанції 03 липня 2017 року (а.к.п.70 71, т.1), тобто вже після початку судового розгляду 29 травня 2017 року (а.к.п.37-38, т.1), що є порушенням вимог ст.128 КПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на відсутність в матеріалах кримінального провадження технічного запису судового засідання від 22 травня 2018 року, в якому згідно журналу судового засідання від 22 травня 2018 року (а.к.п.82-83, т.3) були проведені судові дебати та від 25 травня 2018 року оголошення вироку суду, що відповідно до ч.2 ст.412 КПК України тягнуть за собою безумовне скасування судового рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваний вирок не відповідає вимогам ст.374 КПК України, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції. При цьому колегія суддів не вбачає доцільним оцінювати інші доводи поданих апеляційних скарг з метою усунення будь-якого впливу на позицію суду першої інстанції при новому розгляді.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позиції сторін з точки зору їх належності, допустимості та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином вмотивоване рішення.

Вирішуючи питання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія суддів бере до уваги, що з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам передбаченим ст.177 КПК України, які на момент розгляду кримінального провадження в суді не зменшилися, колегія суддів вважає за необхідне продовжити ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 зі змінами першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 травня 2018 року відносно ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до обвинуваченого ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) до 01 грудня 2018 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

.