Провадження №1-в/127/777/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у режимі відеоконференції з Державною установою «Вінницька виправна колонія (№86)» клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Куманівці Хмільницького району Вінницької області, до засудження проживаючому по АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше судимому:

30.05.2005 року Липовецьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки:

01.03.2007 року Липовецьким районним судом Вінницької області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці;

04.02.2009 року Хмільницьким районним судом Вінницької області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці;

По даній справі засуджений 07.02.2017 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, -

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника Державної установи «Вінницька

виправна колонія (№86)» ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)". Просить замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Засуджений ОСОБА_3 не заперечував проти проведення судового засідання у режимі відеоконференції та приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Засуджений підтримав клопотання та просить його задовольнити. Пояснив, що в установі він працює з 2018 року на дільниці по рубці дров, до праці ставиться добросовісно, адміністрацією установи заохочувався двічі, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Підтримує стосунки з родиною. В установі працює, а тому став на шлях виправлення. Просить клопотання задовольнити.
Представник Державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що засуджений працевлаштований на виробництві установи з січня 2018 року на дільниці по рубці дров, до того часу працевлаштований не був з власних переконань. Засуджений характеризується посередньо, двічі був заохочений адміністрацією установи, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, потребує контролю з боку адміністрації установи. В 2018 році комісією установи засудженому було відмовлено у переведені до дільниці соціальної реабілітації та в заміні невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, оскільки комісія дійшла висновку, що засуджений не став на шлях виправлення. При вирішенні клопотання засудженого покладається на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений працевлаштований на виробництві установи лише з січня 2018 року, до того часу працевлаштований не був з власних переконань. Як вбачається з характеристик, які містяться в особовій справі засудженого, він характеризується посередньо, двічі був заохочений адміністрацією установи, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, однак потребує контролю з боку адміністрації установи. Крім того, в 2018 році комісією установи засудженому було відмовлено у переведені до дільниці соціальної реабілітації та в заміні невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, оскільки комісія дійшла висновку, що засуджений не став на шлях виправлення. Вважає, що засуджений за весь період відбування покарання не довів, що став на шлях виправлення, а тому в задоволенні клопотання просить відмовити.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.02.2017 року, згідно якого він засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.

Початок строку покарання рахується з 07.02.2017 року, кінець строку покарання - 07.02.2020 року.
На даний час засуджений відбув більш ніж 1/2 частини строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України.

Згідно з частинами 1- 3 статті 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Уразі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

У відповідності до п. п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений з 27.03.2017 року по даний час відбуває покарання в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)".

Засуджений працевлаштований в установі на дільниці по рубці дров.

Як вбачається з характеристик засудженого ОСОБА_3 від 03.01.2018 року та 07.07.2018 року, за час відбування покарання в установі засуджений характеризується посередньо, режим утримання не порушує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи двічі був заохочений з метою стимулювання позитивної поведінки. На виробництві установи працевлаштований на ділянці по рубці дров. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. У відношенні з представниками адміністрації дотримується правомірних і ввічливих взаємовідносин з метою поблажливого ставлення до себе. Намагається утримувати спальне місце та при ліжкову тумбочку у чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належний догляд використовує їх тільки за призначенням. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи не завжди ставиться із розумною ініціативою. Підтримує соціально-користі зв`язки з рідними. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне. Під час відбування покарання засуджений на профілактичному обліку не перебував.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений виправився або довів своє виправлення, а те, що він став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбуття більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його поведінка, сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, що підтверджується матеріалами його особової справи, а ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що він неодноразово був засуджений, однак на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини.

Як встановлено в судовому засіданні, за період відбування покарання ОСОБА_3 дисциплінарних стягнень немає, в 2018 році двічі був заохочений адміністрацією установи.

Суд зазначає, що наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Працевлаштування засудженого в установі, а також заохочення у зв`язку з цим, самі по собі не доводять того, що засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень ст. 82 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений за весь період відбування покарання довів, що став на шлях виправлення.

Крім того, в 2018 році комісією установи засудженому було відмовлено у переведені до дільниці соціальної реабілітації та в заміні невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, оскільки комісія дійшла висновку, що засуджений не став на шлях виправлення.
Та обставина, що до засудженого не застосовувалися дисциплінарні стягнення, також сама по собі не доводить, що засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень ст. 82 Кримінального кодексу України.

На думку суду, відсутність стягнень у засудженого не є тією обставиною, якої достатньо для висновку про те, що засуджений став на шлях виправлення, цей факт лише підтверджує обставину додержання засудженим режиму відбування покарання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання про заміну засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є необґрунтованим, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Суддя