АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/998/18 Справа № 204/5342/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що доводи суду про те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду є невмотивованими, та суперечать фактичним обставинам справи, оскільки він добровільно виконував всі вказівки працівників поліції.
Також суд не взяв до уваги того, що він має постійне місце проживання, на його утриманні перебуває мати пенсійного віку, яка страждає на хронічні захворювання та малолітня дитина його співмешканки.
Зазначає, що в матеріалах провадження відсутні будь-які докази, які підтверджують його участь у інкримінованому йому злочині.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 рокузадоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 18 вересня 2018 року включно з визначенням застави у розмірі 36 820 грн..

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що застосування ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, його вік, стан здоров`я, відсутність постійного місця роботи, стійких соціальних зв`язків, наявність непогашеної судимості, а також наявність існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги підозрюваного, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підозрюваногопідлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно із ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону щодо вмотивованості ухвали слідчим суддею не дотримані належним чином, у зв`язку з чим відповідні доводи підозрюваного є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами провадження і підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, слідчий СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до суду із клопотанням про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що ОСОБА_8 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненого за попередньою змовою групи осіб, тобто у викраденні кабеля ТПП 600х2х0,4, чим заподіяли майнову шкоду ПрАТ Фарлеп-Інвест на суму не менш ніж 300 гривень

21 липня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно клопотання слідчого метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігти ризикам переховування від органів досудового розслідування або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у причетності до вчинення інкримінованого йому злочину підтверджується долученими до клопотання слідчого: протоколами огляду місця події від 21 липня 2018 року, протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_9 , протоколами допиту свідків УПП Дніпропетровській області.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що наведені в клопотанні слідчого обставини та долучені матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення таємного викрадення чужого майна, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, що є підставою для застосування до нього запобіжного заходу.

При цьому, колегія суддів зазначає, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ризик можливості вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується наявністю судимостей, колегія суддів погоджується з наявністю вказаних ризиків, але вважає, що для їх запобігання підстав для застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має.

Відповідно до ст. 178 КПК України, суд апеляційної інстанції при обранні виду запобіжного заходу, враховує вагомість доказів, які є достатніми для підозри ОСОБА_8 про його причетність до вчинення вказаного злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчинені злочину, за який передбачено покарання у виді арешту строком від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, розмір шкоди , у завданні якої підозрюється ОСОБА_8 - 300 гривень, наявність судимостей, за останньою судимістю звільнився по відбуттю терміну покарання, місця постійного проживання, і вважає, що для нівелювання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, до нього можливо застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді та не отримали належної правової оцінки, що потягло необґрунтованість його висновку щодо необхідності застосування до ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим відповідні доводи підозрюваного є обґрунтованими.

Наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні в суді першої інстанції не доведено обставин, передбачених ч. 3 ст. 176, п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року п. 80 рішення, неодноразово наголошував, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів враховує всі вказані вище обставини, а тому вважає, що ці обставини є тими факторами, які можуть призвести до вчинення ОСОБА_8 дій, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте для запобігання такому ризику та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного достатнім буде застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підозрюваного підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 рокущодо ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що полягає у забороні залишати житло цілодобово строком до 18 вересня 2018 року за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 на вказаний строк такі обовязки: прибувати за кожною вимогою до суду або іншого визначеного органу державної влади; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Звільнити з-під варти ОСОБА_8 в залі суду апеляційної інстанції.

Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

___________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4