Справа № 438/839/17
Номер провадження 1-кп/438/25/2018
В И Р О К
Іменем України

22 серпня 2018 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000617 від 05 вересня 2017 року,

стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, має на утриманні доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неодноразово судимого, останній раз вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2018 року за ч.3 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.3 ст.185, КК України,

за участі сторін судового провадження прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 , раніше судимий вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 26 листопада 2014 року за ч.3 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та 7 місяців на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин проти власності.

Так, ОСОБА_3 , в період часу з 22 години 04 вересня 2017 року по 09 годину 05 вересня 2017 року, керуючись корисливим мотивом та маючи прямий умисел на викрадення чужого майна, шляхом збиття навісного замка проник у підсобне приміщення, що в будинку АДРЕСА_2 звідки таємно викрав велосипед марки «Tehnobike», вартістю 2000 грн., який на праві власності належить ОСОБА_7 , чим заподіяв останній майнову шкоду на вишевказану суму.

Крім цього, ОСОБА_3 , у період часу з 20 години 04 вересня 2017 року по 07 годину 45 хвилин 05 вересня 2017 року , керуючись корисливим мотивом та маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження металевої покрівлі, проник у гараж, який знаходиться по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_8 , звідки повторно таємно викрав: електичну болгарку марки «Метабо» вартістю 1500 гривень, електричну дриль марки «Narex» вартістю 1200гривень, електричний дриль марки «Електроніка» вартістю 500 гривень, електричний трижильний мідний кабель довжиною 15 метрів вартістю 10 гривень за метр, всього на суму 150 гривень, 3 електричні переноски з електричним кабелем довжиною 10 метрів кожна вартістю 100 гривень за одну переноску, всього на суму 400 гривень, чим заподів потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 3650гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному в судовому засідані, та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема показав, що в ніч на 05 вересня 2017 року, розбив навісний замок та проник у підсобне приміщення будинку АДРЕСА_2 та викрав велосипед марки «Tehnobike». В цей же період проник у гараж, який знаходиться по вул.Коваліва у м.Бориславі та викрав звідки електичну болгарку марки «Метабо», дві електричні дрилі марки не памятає, трижильний мідний кабель довжиною близько 15 метрівта три електричні переноски з електричним кабелем. Просить суд суворо не карати.

Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо встановлення фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.

Суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведеною повністю і вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням в інше приміщення.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання, відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, законодавцем віднесено до тяжких злочинів.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу винного, який має постійне місце проживання, не одружений, має на утриманні малолітню доньку, за місцем проживання характеризується посередньо, майнова шкода кримінальним правопорушенням не відшкодована, на обліку у наркологічному диспансері та на обліку у психіатричному кабінеті не перебуває, не працює, є особою яка раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, є високу ймовірність вчинення обвинуваченим повторних правопорушень, спосіб життя обвинуваченого, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі, а також беручи до відома досудову доповідь Дрогобицького МРВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінена органом пробації як високий, а також висновок органу пробації про те, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства - суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті інкримінованого кримінального правопорушення.

Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Суд погоджується із доводами сторони обвинувачення, про відсутність підстав для застосування ст.69, ст.75 КК України до обвинуваченого, із врахуванням обставин справи, наслідків та тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також те, що обвинувачений вчинив злочин, маючи непогашену і не зняту судимість за вчинення умисного злочину проти власності, але належних висновків для себе не зробив та, повторно вчинив таємні викрадення чужого майна, поєднані з проникненням у інше приміщення. При цьому, відсутність претензій зі сторони потерпілих не може бути визначальною при вирішенні питання про звільнення обвинуваченого від відбування у кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення.

Крім цього, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2018 року за ч.3 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства та виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання, відповідно обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції частини статті інкримінованого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, із застосуванням правил, визначених ч.4 ст.70 КК України, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не застосовувалися.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань із врахуванням покарань, вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2018 року визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 7 (сім) місяців.

Речові докази у справі: велосипед марки «Tehnobike», визнаний відповідно постанови слідчого Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області від 07 вересня 2017 року речовими доказами, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , повернути володільцю, електичну болгарку марки «Метабо», електричну дриль марки «Narex», електричний дриль марки «Електроніка», визнані відповідно постанови слідчого Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області від 06 вересня 2017 року речовими доказами, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , повернути володільцю, бензонасос, механізм переключання фар, оленячий ріг, кепка, дві рукаці, фонарік, визнані відповідно постанови слідчого Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області від 06 вересня 2017 року речовими доказами, передані на зберігання до камери зберігання Бориславського ВП повернути володільцю обвинуваченому ОСОБА_3 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися обвинуваченим та іншими учасниками судового процесу під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1