Справа № 467/760/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка спільне подання начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, засудженого вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 жовтня 2015 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2018 року до Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшло спільне подання начальника ДУ «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , засудженого вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 жовтня 2015 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі.

В поданні зазначено, що засуджений відбув більш ніж 2/3 частин строку покарання, призначеного вказаним вироком суду, за період відбування покарання допустив 2 порушення вимог режиму утримання, які на даний час погашені, тричі заохочувався за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці.
Крім того, згідно ч. 5 ст. 118 КВК України засуджений з початку відбування покарання залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, постійно приймає участь у ремонтних роботах, які проводяться в установі. До роботи ставиться добре, виконує її якісно та сумлінно, своєю поведінкою надає позитивний приклад іншим засудженим.
Дотримується вимог режиму утримання та встановлених правил поведінки. Надає позитивний приклад іншим засудженим. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, доброзичливий. По відношенню до персоналу установи ввічливий, доброзичливий.
Спальне місце утримає в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи, здійснює за ними належний догляд, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, своїми діями надає позитивний приклад іншим засудженим.
Виконує роботи з благоустрою колонії, всебічно вбачає суспільну необхідність у їх виконанні.
Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Подолання наркотичної залежності». В рамках реалізації програми «Професія» в 2017 році закінчив Арбузинський навчальний центр № 83 та здобув професію «Каменотес». Приймає участь у роботі ради колективу засуджених відділення.
Виконавчого листа не має, на профілактичному обліку не перебуває, підтримує зв`язки з рідними.
Таким чином, засуджений ОСОБА_4 , на думку авторів подання, своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим вони звернулись до суду про його умовно-дострокове звільнення від призначеного судом покарання на 13 днів 08 місяців (станом на 07.06.2018 року).
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , оскільки останній не довів своє виправлення.
Представник Арбузинської ВК № 83 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча належно був повідомлений про дату, час і місце розгляду його клопотання.
Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати подання за його відсутності, з ним згодний, просить подання про своє умовно-дострокове звільнення задовольнити.
На підставі абз. 2 ч.4 ст. 539 КПК України судом було ухвалено розглядати подання за відсутності засудженого та представника Арбузинської ВК № 83, оскільки останні про дату, час і місце розгляду подання повідомлені належно, засуджений подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, його явка судом обов`язковою не визнавалась, а тому у цьому випадку перешкоди для проведення судового розгляду за відсутності засудженого відсутні та авторів клопотання чи їх представників.
В свою чергу суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши подання, матеріали, що додані до нього, особову справу засудженого ОСОБА_4 , за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, і оцінюючи кожний доказ, з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до таких висновків.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
За правилами п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Як встановив суд, ОСОБА_4 засуджений вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 жовтня 2015 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 03 березня 2016 року засудженому ОСОБА_4 зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 11 липня 2015 року по 03 березня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 почався з 11 липня 2015 року, а кінець строку відбування покарання припадає на 20 лютого 2019 року.
Таким чином, оскільки засуджений відбув більш ніж 2/3 строку покарання, призначеного йому вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 жовтня 2015 року, то у цьому випадку, суд, зважаючи на приписи ст. 81 КК України, має переконатись у тому, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Зокрема, відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Водночас, із системного аналізу чинного законодавства можна зробити висновок, що під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги режиму утримання у колонії, не допускав порушень, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації установи відбування покарань ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційовано-виховного впливу.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти, що засуджений працевлаштований, самостійно без додаткової мотивації виходить на роботу, належно виконує роботу, бережно ставиться до робочого інструменту, не порушує правил техніки безпеки.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
В той же час, згідно засади диспозитивності кримінального провадження, сторони є вільними у використанні своїх прав у межах і у спосіб, передбачених КПК України.
Суд же, у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.
При цьому, суд вкотре наголошує, що під час провадження на підставі Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (Рим, 04.ХІ. 1950 р.) застосовується принцип affirmanti incumbit probatio - той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження.
Отже, дані, що свідчать про сумлінну поведінку та ставлення засудженого до праці мають бути не лише констатовані у поданні органу чи клопотанні особи, які вносять його до суду, а й доведеними перед судом належними, допустимим й достовірними доказами.
Проте, із доданих до подання документів, зокрема, довідки про заохочення та стягнення від 07.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 мав 2 стягнення, а саме: стягнення у виді поміщення до ДІЗО строком на 15 діб від 13 вересня 2016 року за виявлену та вилучену хлібну закваску (стягнення погашено) та стягнення у виді поміщення до ДІЗО строком на 15 діб від 24 липня 2017 року за виявлений та вилучений мобільний телефон (стягнення погашено).
З вказаної довідки також слідує, що ОСОБА_4 30 березня 2017 року, 30 червня 2017 року та 02 квітня 2018 року заохочувався подякою начальника колонії за підсумками роботи.
До подання додано довідку про виконання норм виробітку засудженим ОСОБА_4 за період 2017-2018 роки, яка містить відмітку про норму виробітку лише за березень 2017 року, що становить 5,5 %.
Із характеристики на засудженого ОСОБА_4 від 07 червня 2018 року вбачається, що останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 11 липня 2015 року.
З початку строку відбування покарання залучається без оплати праці, згідно ч. 5 ст. 118 КВК України, до робіт з благоустрою колонії, постійно приймає участь у ремонтних роботах, які проводяться в установі. До роботи ставиться добре, виконує її якісно та сумлінно, своєю поведінкою надає позитивний приклад іншим засудженим.
За період відбування покарання два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, на даний час стягнення погашені у встановленому законом порядку, два рази заохочувався правами начальника колонії за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці.
По відношенню до персоналу колонії ввічливий, доброзичливий.
Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи, яким користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд.
Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, своїми діями надає позитивний приклад іншим засудженим.
Виконує роботи з благоустрою установи, всебічно вбачає суспільну необхідність у їх виконанні.
Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Подолання наркотичної залежності». В рамках реалізації програми «Професія» в 2017 році закінчив Арбузинський навчальний центр № 83 та здобув професію «Каменотес» ІІІ-го розряду. Приймає участь у роботі ради колективу засуджених відділення.
Підтримує зв`язки з родичами шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі.
Проте, досліджуючи щоденник індивідуальної роботи із засудженим, зокрема, дані про облік працевлаштування та виконання норм виробітку, суд встановив, що ньому відсутні будь які дані про виконання ним якихось робіт.
При цьому, витяги з наказів, якими засуджений заохочувався за підсумками роботи, начальником установи відбування покарання не підписані.
З характеристики на засудженого, окрім цього, та даних особової справи вбачається, що комісією колонії ОСОБА_4 було відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, а саме у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням 12 січня 2017 року, як такому, що не став на шлях виправлення, та у застосуванні ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, протокол засідання комісії № 21 від 28 вересня 2017 року, як такому, що не довів свого виправлення.
Інших документів, які б у тій чи іншій мірі свідчили про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення до подання не додано.
Між тим, в судовому засіданні було досліджено матеріали особової справи засудженого, з яких суд зробив такі висновки.
Так, з наявних в матеріалах особової справи засудженого характеристик за 13 вересня 2016 року, 12 січня 2017 року, 24 липня 2017 року, 28 вересня 2017 року вбачається, що засуджений ОСОБА_4 залучається до робіт з благоустрою колонії без оплати праці, посередньо ставиться до майна установи, догляд за ним у повній мірі не здійснює, виконує роботи з благоустрою установи, але не завжди сумлінно, участі у виховних заходах, які проводяться в установі, не приймає.
Більш того, із витягу з протоколу № 1 засідання комісії від 12 січня 2017 року Арбузинської виправної колонії № 83 з розгляду матеріалів про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на засудженого ОСОБА_4 вбачається, що комісією було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення, а із витягу з протоколу № 21 засідання комісії від 29 вересня 2017 року Арбузинської виправної колонії № 83 з розгляду матеріалів про умовно-дострокове звільнення на засудженого ОСОБА_4 вбачається, що комісією було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення, в той час як у липні 2018 року автори подання внесли його до суду, оскільки засуджений ОСОБА_4 довів своє виправлення.
Позаяк, у вересні 2017 року адміністрація виправної колонії вважала ОСОБА_4 таким, що не став на шлях виправлення, проте, вже у липні 2018 року звернулась до суду із клопотанням про його звільнення від відбування покарання умовно-достроково з тих підстав, що останній своєї поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Втім, суд вважає, що такий термін, тобто із вересня 2017 року по липень 2018 року є занадто нетривалим аби зробити висновок про виправлення засудженого.
До того ж достовірних даних про залучення ОСОБА_4 до робіт з благоустрою колонії, участі у ремонтних роботах, які проводились в установі, матеріали особової справи не містять.
При цьому, суд ураховує, що згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.
Надаючи оцінку поведінці засудженого і його ставленню до праці, суд керувався принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» і за яким доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Зокрема, суд враховував, що в матеріалах, доданих до клопотання, а також в матеріалах особової справи засудженого відсутні узгоджені між собою докази, на підставі яких можна було б зробити висновок «поза розумним сумнівом» про виправлення засудженого.
За таких обставин, суд не переконався на підставі належних, достовірних і допустимих доказів, в їх сукупності та взаємозв`язку, що засуджений ОСОБА_4 довів своє виправлення та перевиховання протягом хоча й не всього періоду відбування покарання, а, принаймні, досить тривалого.
Тож, підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, передбачені ст. 81 КК України, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд, будучи наділеним певною дискрецією щодо вирішення питання про звільнення від відбування покарання, вважає за можливе прийняти рішення про відмову у задоволенні цього подання, оскільки є необґрунтованим і недоведеним згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України, 369, 370, 376, п.2 ч.1 ст. 537, ст. 539 КПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1