Ухвала
Іменем України
24 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 234/15848/17

провадження № 51-8848 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 4 липня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше судимого вироком Краматорського міського суду Донецької області від 12 грудня 2016 року за ч.1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у вигляді штрафу, який ним сплачено.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 17 листопада 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст.75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено на нього обв`язки, передбачені ст.76 КК.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 4 липня 2018 року вирок залишено без зміни.
ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він незаконно придбав, виготовив та зберігав наркотичний засіб без мети збуту, повторно, за таких обставин.
20 вересня 2017 року, приблизно о 14 годині, ОСОБА_5 знаходився біля залишеного без нагляду будинку № 30, розташованого по вул. Сервантеса в м. Краматорську, де знайшов один кущ дикоростучої коноплі. Достовірно знаючи, що з рослини коноплі можна виготовити наркотичний засіб, з метою придбання наркотичного засобу для особистого вживання без мети збуту, ОСОБА_5 зірвав гілки з листями та насінням коноплі, тим самим незаконно, повторно придбав наркотичний засіб, без мети збуту, який переніс до місця свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де залишив сушити гілки коноплі на газетному папері у приміщенні кімнати. Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинив повторно, незаконне зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс, без мети збуту.
25 вересня 2017 року, приблизно о 16 годині, коли частина раніше придбаних ним гілок коноплі висохла, ОСОБА_5 обірвав листя та руками подрібнив їх, чим повторно, незаконно виготовив, готовий для вживання, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, без мети збуту, а перетерту частину склав до паперового згортку та переніс до побутової кімнати, де став зберігати в пластиковому футлярі з метою особистого вживання, а решту гілки коноплі залишив сушитися у кімнаті, які незаконно зберігав без мети збуту.
27 вересня 2017 року, в період часу з 14 години 20 хвилин до 16 години 10 хвилин, під час проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_5 співробітниками поліції у приміщенні будинку було виявлено та вилучено: газетний лист з гілками верхівок рослини масою 13,84 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 12,46 г; паперовий згорток з речовиною рослинного походження дрібної фракції масою 6,04 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 5,43 г; фрагменти ПЕТ та металевий наперсток, на яких виявлено мікро кількість особливо небезпечного наркотичного засобу - екстракту канабісу та мікрочастинки рослини роду коноплі. Загальна маса вилученого у ОСОБА_5 особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу склала 19,88 г, яка в перерахунку на суху речовину становить 17,89 г.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційної інстанції та призначити новий розгляд в апеляційному суді у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого через м`якість. На обґрунтування своїх доводів посилається на те, що:
- при призначенні ОСОБА_5 покарання судом не враховано положення ст.370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), статті 65 КК та роз`яснення, які містяться у пунктах 2 і 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України (далі постанова ПВСУ) № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання»;
- суд залишив поза увагою те, що обвинувачений вчинив правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, яке становить підвищену суспільну небезпеку і вимагає призначення покарання, яке б не лише забезпечило виправлення обвинуваченого, а й сприяло попередженню вчинення аналогічних злочинів іншими особами, але призначене обвинуваченому покарання з випробуванням не сприятиме досягненню вказаної мети;
- не враховано судом те, що обвинувачений раніше був засуджений за вчинення злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, однак на шлях виправлення не став та повторно вчинив аналогічний злочин менш ніж за рік після його засудження, що свідчить про підвищену небезпеку вчиненого ним правопорушення;
- також судом не враховано, що обвинувачений не працює, суспільно корисною працею не займається, тому ОСОБА_5 повинно бути призначено за ч.2 ст. 309 КК покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, яке сприятиме досягненню мети покарання, виправленню обвинуваченого і попередженню вчинення ним нових злочинів.
- на вирок суду першої інстанції було подано апеляційну скаргу прокурором з підстави, передбаченої ст. 414 КПК, але ухвалою від 4 липня 2018 року апеляційний суд залишив без змін вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання;
- суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме положення ст. 75 КК, призначив покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, що є підставами для скасування вироку в порядку ст. 409 КПК.

Мотиви Суду

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
Що стосується доводів прокурора викладених в касаційній скарзі про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, то вони на думку Суду не заслуговують на увагу з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно зі ст. 75 КК якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як убачається із вироку, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК, за який його було засуджено до покарання у вигляді штрафу, не працює, неодружений і не має на утриманні неповнолітніх дітей, перебуває на профілактичному обліку в наркологічному диспансері.

Поряд з цим судом враховано:

- пом`якшуючі покарання обставини, якими суд визнав повне визнання ним вини у вчиненні злочину, щире каяття;
- відсутність обтяжуючих покарання обставин;
- дані про особу ОСОБА_5 , який сплатив штраф, призначений за попереднім вироком, має постійне місце проживання, мешкає разом з бабусею похилого віку та матір`ю пенсійного віку, в інших диспансерах міста на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Саме з урахуванням зазначених обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим правопорушення, а також те, що внаслідок вчиненого злочину тяжких наслідків не настало, згідно з висновком органу пробації, який вважає доцільним покладання на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК, суд дійшов висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції його від суспільства та що йому слід призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, із застосуванням статей 75, 76 КК,звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
З урахуванням вищезазначених обставин, призначене ОСОБА_5 покарання із застосуванням вимог ст.75 КК, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції, на думку Суду є обґрунтованим і необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Доводи скарги про те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не врахував положення ст.65 КК, ст. 370 КПК та роз`яснення, які містяться у постанові ПВСУ № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», а також, що обвинувачений не працює, суспільно корисною працею не займається, вчинив правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, раніше був засуджений за вчинення аналогічного злочину, повторно вчинив злочин менш ніж за рік після його засудження, в цілому не спростовують правильність висновків суду, оскільки саме з урахуваннямобставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, судом призначено ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень статей 75, 76 КК, про що у вироку наведені належні мотиви.

В той же час, як вбачається зі змісту ухвали апеляційного суду, наведені у апеляційній скарзі прокурора доводи, в тому числі щодо неправильного застосування положень ст.75 КК та про необхідність постановлення нового вироку із призначенням покарання у виді двох років позбавлення волі без застосування положень статей 75, 76 КК, належним чином перевірені апеляційним судом і на них надано обґрунтовані відповіді.
При цьому апеляційний суд в ухвалі зазначив про те, що визнання вини обвинуваченим, який навів усі обставини вчинення правопорушення, надання ним правдивих показань, сумлінного виконання процесуальних обов`язків, свідчить про розкаяння у вчиненому та можливість обвинуваченого стати на шлях виправлення без ізоляції від суспільства, крім того в судовому засіданні апеляційного суду надано показання лікарем КЛПУ «Наркологічний диспансер м. Краматорськ», який вказав, що обвинувачений страждає на алкогольну залежність, приблизно раз на рік проходить лікування у відділенні наркологічного диспансеру, від наркотичної залежності ОСОБА_5 жодного разу лікування не проходив.
У наданій апеляційному суду заяві, інспектор органу пробації зазначив про те, що відповідно соціально-психологічної характеристики та оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, ним складений висновок щодо ОСОБА_5 про можливість виправлення останнього без позбавлення волі.
Крім того, апеляційний суд вказав про досліджену характеристику з місця роботи обвинуваченого, який працює в ПП «Відгук» працівником по комплексному обслуговуванню та ремонту будинків, згідно з якою вбачається, що за час роботи ОСОБА_5 зарекомендував себе позитивно, як відповідальний працівник, скарг від колективу та мешканців будинків не надходило. При цьому також враховано дані довідок КМУ «Міська лікарня № 2» щодо стану здоров`я обвинуваченого.
На підставі досліджених матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та погіршення становища обвинуваченого, та що призначене покарання з випробуванням буде необхідним, достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, вона є належним чином вмотивованою та обґрунтованою, з чим погоджується і колегія суддів.
Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи положення ч.7 ст.115 КПК та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 4 липня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_6 каровець ОСОБА_2 ОСОБА_3