Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/74/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2018 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2018 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ітум-Калм Ітум-Калинського р-ну, Чеченська Республіка, росіянина, громадянина Російської Федерації, освіта не повна загальна середня, проживає у цивільному шлюбі, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, починаючи з 12.20 години 21 жовтня 2018 року до 19 грудня 2018 року включно.

інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_8 ,

захисник адвокат ОСОБА_6

підозрюваний ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді районного суду про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В разі необхідності обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначає, що до підозрюваного цілком можливим було б застосувати домашній арешт із покладенням обов`язку носити електронний засіб контролю та здати закордонний паспорт до правоохоронних органів, не порушуючи норми КПК України. Обрання тримання під вартою до нього є занадто суворим запобіжним заходом, розходиться з практикою ЄСПЛ та практикою України. Так зазначене клопотання та підозра оголошена підозрюваному ґрунтуються на доказах, які є не обґрунтованими, не законними, та не вказують на доведеність його вини, підозрюваний також заперечує свою причетність, у інкримінуємому йому кримінальному правопорушенні. До клопотання слідчого не додано жодного суттєвого доказу який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри, не кажучи вже про тримання особи під вартою. Ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. В ухвалі суду присутнє істотне порушення КПК України та норм європейського права у зв`язку необгрунтованим обранням стосовно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу. У зв`язку з цим, вважаємо жодним чином не обґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні. Беручи до уваги те, що вина підозрюваного не доведена, а пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами, він має постійне місце проживання, вважаємо утримання його під вартою незаконне, жоден ризик передбачений статтею 177 КК України не доведений.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у тому, що він разом з ОСОБА_9 та не встановленою на даний час особою, 21.10.2018 року близько 02.10 години, з метою відкритого викрадення чужого майна, зайшов до під`їзду будинку АДРЕСА_2 . Перебуваючи у вказаному під`їзді ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 та не встановленою особою піднявся на площадку між першим та другим поверхом, де здійснив раптовий напад на жителя квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_10 , 1969 р.н., який в цей час прямував до своєї квартири. В результаті нападу ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 та не встановленою особою застосувавши насилля щодо потерпілого схопивши його за рот щоб останній не міг кричати почав наносити удари предметом (дерев`яною палицею) чим спричинив тілесні ушкодження і замотав руки липкою стрічкою та заволодівши ключами потерпілого проникли до його квартири. В подальшому продовжуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 та не встановленою особою за допомогою фізичної сили рук почав з ОСОБА_10 , знімати золоті прикраси. В подальшому ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 та не встановленою особою з квартири повели ОСОБА_10 , до автомобіля де їх чекала не встановлена особа яка знаходилася в зговорі та на даному автомобілі повезли потерпілого ОСОБА_10 , де в подальшому ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 та не встановленими особами втекли з місця злочину та в подальшому був затриманий працівниками поліції. Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні розбою, поєднаного з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України.
Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2018 року підозрюваному ОСОБА_7 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою, починаючи з 12.20 години 21 жовтня 2018 року до 19 грудня 2018 року включно.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що слідчими суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється за злочин в якому, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Ці обставини дають підстави стверджувати, що ОСОБА_7 може переховуватися від відповідальності та перешкоджати здійсненню кримінального провадження шляхом неявки не виклики слідчого, прокурора та суду тиснути на потерпілого. Суд вважає, що прокурором доведено наявність підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою. Крім цього, згідно з дослідженими судом доказами, обставинами кримінального провадження, можливо зробити висновок, що існують ризики, ОСОБА_7 може вчинити інший злочин, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неявки на виклики слідчого, прокурора і суду, ховатися, щоб уникнути кримінального покарання, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на його учасників. За вказаних підстав, з урахуванням особи підозрюваного, який є громадянином іншої держави, на території України на має міцних соціальних зв`язків, можна стверджувати про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігти зазначеним ризикам. Відповідно до викладеного, суд вбачає підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою.
Заслухавши доповідача, в дебатах підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу захисника та просили задовольнити її, думку прокурора, який повністю заперечив проти апеляційної скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України; наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризиків, що встановлені судом.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України. З висновками слідчого судді погоджується і апеляційний суд.
Доводи захисника щодо необґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення є необгрунтованими.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні та наведені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, дають підстави вважати підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається захисник, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, так у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою».
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч.3 ст.187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, який, за матеріалами досудового розслідування не одруженого, не працюючого, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, що в цілому негативно впливає на його репутацію та свідчить про його антисуспільну поведінку та спростовує доводи апеляційної скарги захисника про можливість застосування до ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу. До того ж ОСОБА_7 є громадянином іншої держави, що тільки підтверджує ризик втечі за умови обрання більш мякого запобіжного заходу.
За викладених обставин у сукупності колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 є недостатнім.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, воно ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Істотних порушень, слідчим суддею, вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , починаючи з 12.20 години 21 жовтня 2018 року до 19 грудня 2018 року включно залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді (підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2