04.07.2018 Єдиний унікальний номер 205/1975/17
Провадження №1кп/205/216/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника: адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпро, кримінальні провадження, які зареєстровані в ЄРДР за №0000631 від 04 березня 2017 року та за №0002234 від 05 вересня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, раніше неодноразово засудженого:

- 22.09.1998 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.206 ч.1, 140 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 24.05.2000 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.94, 140 ч.2 КК України до 13 років 11 місяців позбавлення волі;

- 21.10.2002 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ст.121 ч.1 КК України до 15 років позбавлення волі, звільненого 30.07.2016 року умовно-достроково на 3 місяці 8 днів, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2, 185 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за ст.140 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) та вчиняючи злочин повторно, 01 березня 2017 року, близько 20 години, знаходився за місцем проживання раніше знайомого потерпілого ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , де разом з останнім вживав спиртні напої. Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_5 , переконавшись у тому, що ОСОБА_6 заснув та за його діями не спостерігає, діючи таємно, із корисливих міркувань, зайшов в одну з кімнат, звідки викрав телевізор «LED-SAMSUNG UE-32EH4000W», вартістю 5851,24 грн., який належить потерпілій ОСОБА_7 , після чого з місця злочину зник, завдавши потерпілій майнову шкоду на зазначену суму.
Продовжуючи свою злочинну діяльність та вчиняючи злочин повторно, обвинувачений ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, вступив у попередню змову на таємне викрадення чужого майна з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_5 , разом з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, 04 вересня 2017 року, близько 15 години 20 хвилин, прибули за адресою: АДРЕСА_3 , де за допомогою фізичної сили виламали секцію паркану та проникли на територію зазначеного домоволодіння. Знаходячись на території домоволодіння, обвинувачений ОСОБА_5 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, переконавшись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшли до розібраного металевого гаражу, який розташований за на території домоволодіння та діючи таємно, із корисливих міркувань, викрали майно потерпілого ОСОБА_8 , а саме: секцію металевого гаражу, вартістю 379,03 грн., після чого з викраденим майном з місця злочину зникли, завдавши потерпілому майнову шкоду на зазначену суму.

Допитаний в якості обвинуваченого, ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене та підтвердив суду, що дійсно він, при вказаних у цьому вироку обставинах, у вказаних місці та час, таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_7 на суму 5851,24 грн., а також потерпілому ОСОБА_8 на суму 379,03 грн. Крім цього, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 у повному обсязі.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, потерпіла ОСОБА_7 просила задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого.
Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, а також за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжкого та середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджений, характеризується посередньо, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, а також часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

На підставі викладеного, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді позбавлення волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, а виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінальних правопорушень, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , щирого каяття останнього та позиції прокурора, який орієнтував суд на застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 моральної шкоди в сумі 5 000 грн.

Виходячи з принципів розумності і справедливості, суд вважає за необхідне цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно із положеннями ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілої ОСОБА_7 , яка була завдана їй незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_5 , шляхом викрадення її майна, враховуючи характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнала потерпіла, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає заявлений розмір моральної шкоди у сумі 5 000 грн. завищеним, в зв`язку з чим приходить до висновку, що сума в розмірі 1 000 грн., повністю відповідає глибині моральних страждань та переживань потерпілої.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 170 грн. та 170 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2, 185 ч.3 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на два роки;

-за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.70 ч.1 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 (одну тисячу) гривень. В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні:

-судової товарознавчої експертизи №3260 від 05 жовтня 2017 року в розмірі 170 гривень;

-судової товарознавчої експертизи №99 від 15 березня 2017 року в розмірі 170 гривень.

Речові докази по справі:

- телевизор «LED-SAMSUNG UE-32EH4000W» - залишити за належністю у потерпілої ОСОБА_7 ;

- фрагмент металевої конструкції від гаражу залишити за належністю у потерпілого ОСОБА_8 ;

- диск CD-R Alerus з відео записом з камери залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1