Справа№751/5787/18
Провадження №1-в/751/314/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2018 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженої ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

представника ЧВК-44 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження за клопотанням засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

23.08.2018 року до Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшло клопотання засудженої ОСОБА_4 від 21.08.2018 року з проханням застосувати відносно неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України.

У судовому засіданні засуджена підтримала клопотання про умовно-дострокове звільнення, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Пояснила, що вона працює, приймає участь у господарських роботах, дотримується режиму утримання, має тяжкі захворювання. Крім того, з приводу отриманого перелому лівого ліктьового відростку, потребує хірургічного втручання. За час відбування покарання вона усвідомила свою поведінку, просить задовольнити клопотання.

Адвокат засудженої висловила думку, що засуджена заслуговує на застосування відносно неї ст. 81 КК України, оскільки відбула встановлену частину строку покарання, стягнень не має, норми виробітку не в змозі виконувати на рівні з іншими за станом здоров`я.

Представник ЧВК-44 у судовому засіданні заперечив щодо застосування відносно засудженої умовно-дострокового звільнення. Пояснив, що засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення. Характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, пристосувалась до умов позбавлення волі, не проявляє ініціативи у проведенні культурно-масових та виховних заходів, які проводяться в установі та відділенні. Крім того, ухвалою суду від 14.03.2018 року у застосуванні відносно засудженої умовно-дострокового звільнення було відмовлено, вказана ухвала суду залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 13.04.2018 року.

Прокурор висловила думку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення учасників кримінального процесу, думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали даного провадження, матеріали особової справи засудженої № 17-Ш-17, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 05.08.2016 року, згідно якого вона засуджена за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 01.09.2014 року та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 04.10.2016 року, вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 05.08.2016 року залишено без змін, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_4 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 05.04.2016 по 04.10.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановою Верховного Суду від 5 червня 2018 року вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 5 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 4 жовтня 2016 року щодо засудженої ОСОБА_4 залишено без змін, а її касаційну скаргу - без задоволення

Початок строку покарання 05.04.2016 року.

Кінець строку покарання 06.04.2019 року.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.03.2018 року у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 13.04.2018 року ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.03.2018 року залишено без змін.

Згідно ч. 7 ст. 539 КПК України, у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що засудженою ОСОБА_4 , якою повторне клопотання про умовно-дострокове звільнення подано 21.08.2018 року, тобто до збігу шести місяців після відмови у задоволенні такого самого клопотання 14.03.2018 року, порушені вимоги ч. 7 ст. 539 КПК України щодо строків повторного звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Враховуючи, що станом на день розгляду клопотання засудженої в суді вже минуло більше шести місяців з дня винесення ухвали суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, суд у відповідності з вимогами ч.7 ст. 539 КПК України, що саме розгляд повторного клопотання (а не звернення з ним до суду) можливий, приходить до такого.

У висновку характеристики Державної установи «Чернігівська виправна колонія (№44)» від 04.09.2018 р. на засуджену ОСОБА_4 зазначено, зокрема, що засуджена відбула встановлену законом частину строку покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, враховуючи те, що засуджена на протязі відбування покарання в установі характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, пристосувалась до умов позбавлення волі, не проявляє ініціативи у проведенні культурно-масових та виховних заходів, які проводяться в установі та відділенні, що є одним із показників виправлення засудженої згідно ст. 123 КВК України, а також враховуючи те, що засуджена має шосту судимість, за однорідні злочини, звільнялась з відстрочкою виконання вироку, умовно-достроково, з іспитовим строком, але висновків для себе не зробила і впродовж іспитового строку скоїла новий злочин, що свідчить про небажання засудженої вести правослухняний спосіб життя, у адміністрації установи немає впевненості у її подальшій правослухняній поведінці, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України.

08.02.2018 року розглядалися матеріали щодо застосування до засудженої умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України не довела своє виправлення, відмовлено (а.с.12-13).

З витягу з амбулаторної картки хворої ОСОБА_4 . Чернігівського слідчого ізолятору та витягу з медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_4 від 21.08.2018 року вбачається наявність у засудженої ВІЛ- інфекції, гіпертонічної хвороби, після травматичного артозу лівого колінного суглобу, хронічного паропроктиту, а також перелому лівого ліктьового відростка зі зміщенням та потреба у оперативному лікуванні (видаленні металевих пластин) у листопаді 2018 року. На теперішній час працездатна. Протипоказана важка фізична праця та навантаження на ліву руку (а.с. 3,4)

Згідно ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З досліджених доказів вбачається, що засуджена ОСОБА_4 відбула встановлену законом частину строку покарання.

Дані про стан здоров`я, відсутність даних про заохочення та стягнення мають значення для вирішення клопотання про умовно-дострокове звільнення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийняті відповідного рішення. При цьому суд враховує поведінку засудженої щодо всього строку відбування покарання засудженою.

В судовому засіданні не встановлені обставини, що за станом свого здоров`я ОСОБА_4 не може працювати в місцях відбування покарання, засуджена не надала конкретних, переконливих доказів того, що процес її виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування нею призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі. Поведінка засудженої не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених та бути підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Засуджена ОСОБА_4 не довела свого виправлення, що свідчить про те, що вона не готова до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, а тому відсутні підстави визначені ст. 81 КК України для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ст.ст. 376, 395, 537, 539 КПК України,

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом семи діб з дня її оголошення, засудженою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1