490/4148/18 25.05.2018
н/п 1-кс/490/3596/2018
Справа № 490/4148/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2018 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000027 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2018 року підозрюваному:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Миколаїв, громадянину України, національність українець, з вищою освітою, одруженому, маючого на утримання двох малолітніх дітей, раніше не судимого, працюючого на посаді заступника директора Миколаївського обласного центру зайнятості, місце реєстрації м. Миколаїв, вул. Кругова, 47, місце проживання АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 , слідчий ОСОБА_5
підозрюваний ОСОБА_3
захисники: адвокат ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7
встановив:
Досудовим розслідуванням встановлено суть кримінального правопорушення, що полягає у наступному.

Згідно наказу Міністерства соціальної політики України Державної служби зайнятості (центральний апарат) №11-к від 18.01.2018, ОСОБА_3 з 22.01.2018 призначено на посаду заступника директора Миколаївського обласного центру зайнятості.
Відповідно до наказу №30 від 15.02.2017 Миколаївського обласного центру занятості «Про внесення змін до наказу Миколаївського ОЦЗ від 29.08.2016 №219», щодо розподілу обов`язків між директором та заступниками директора Миколаївського обласного центру зайнятості, до повноважень заступника директора Миколаївського обласного центру зайнятості належить організація забезпечення роботи апарату Миколаївського ОЦЗ, здійснює контроль за технічним супроводженням Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості, ефективним використанням та удосконаленням технічних засобів, здійснює контроль за впровадженням та супроводженням сучасних технологій інформаційного обміну, здійснює організаційно-методичне керівництво з питань ведення діловодства, архівної справи, здійснює аналіз документообігу, аналізує письмовв та усні звернення громадян.
Крім того, відповідно до Положення про Миколаївський обласний центр зайнятості, затвердженого наказом в.о. голови Державної служби зайнятості (центрального апарату) №80 від 15.06.2017 регіональний центр зайнятості є не прибутковою державною установою, підпорядкованою та підзвітною Державній службі зайнятості (центральному апарату).
Таким чином, ОСОБА_3 обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, та є службовою особою, передбаченою приміткою 1 до ст. 364 КК України, а також відповідно до примітки 2 ст. 368 КК України займає відповідальне становище.
Так в кінці березня 2018 року, фізична особа підприємець ОСОБА_8 код НОМЕР_1 (далі ФОП ОСОБА_8 ), який діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію ФОП серії В02 №332712 від 01.11.2006, прибув за місцем розташування Миколаївського обласного центру зайнятості (далі Центр), що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська 68, а саме до заступника директора вказаної установи ОСОБА_3 , з метою узгодження питання співпраці з Центром, в частині постачання товарів та послуг. В ході спілкування з ОСОБА_3 , останній зазначив про необхідність поставлення побутової техніки, а саме електричних сушарок для рук в кількості трьох штук в період квітня 2018 року. Також в ході розмови, ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_8 про необхідність підготовлення детальної комерційної пропозиції та уточнити остаточні ціни з урахуванням конкретних моделей побутової техніки.
На початку квітня 2018 року ОСОБА_8 , на виконання обумовленої домовленості з ОСОБА_3 прибув до службового кабінету останнього за місцем розташування Центру, де надав на ознайомлення останньому підготовлену ним комерційну пропозицію щодо постачання до Центру трьох сушарок для рук, з розрахунком вартості кожної по 4500 гривень.
У зазначену дату та час, перебуваючи у своєму службовому кабінеті розташованому у Центрі за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська 68, розуміючи зацікавленість ОСОБА_8 в укладанні з Центром договору купівлі-продажу товарів, у ОСОБА_3 виник злочинний намір направлений на одержання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди.
Так, діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом використання влади та свого службового становища, всупереч інтересам служби, ОСОБА_3 висунув ОСОБА_8 протиправну вимогу передати йому неправомірну вигоду в розмірі 1500 гривень з кожної сушарки (загалом 4500 гривень), яка буде гарантією безперешкодного укладання договору купівлі-продажу товару та вчасного перерахування відповідних грошових коштів на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_8 (на виконання умов договору).
У свою чергу ОСОБА_8 , усвідомлюючи значущість займаної ОСОБА_3 посади та можливості завдяки неї створити перешкоди за яких подальша співпраця з Центром буде не можлива, в тому числі через штучно створені останнім перешкоди, з метою уникнення негативних наслідків для себе, був вимушений погодитись на вимоги ОСОБА_3 та надав останньому свою згоду.
Такими діями, ОСОБА_3 зловживаючи своїм службовим становищем створив умови, за яких ОСОБА_8 був вимушений погодитися на його протиправні вимоги.
Одночасно, розуміючи, що ОСОБА_3 , використовуючи своє службове становище, вчиняє дії, направлені на отримання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди, чим скоює злочин, останній 10.04.2018 із відповідною заявою звернувся до правоохоронних органів.
Відомості про кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2018 за №0000027.

16.04.2018, ОСОБА_8 за усною домовленістю, на вимогу ОСОБА_3 , до фактично офіційно укладеного договору купівлі-продажу товару, привіз за місцем розташування Центру одну сушарку для рук.
18.04.2018 приблизно о 15:00 годині, за попередньо домовленістю, ОСОБА_8 прибув до за місцем роботи ОСОБА_3 до Центру, де в ході розмови додатково поінформував останнього про факт доставки однієї сушарки для рук, на що ОСОБА_3 зазначив, що вже випробував її. Крім того, ОСОБА_3 вказав ОСОБА_8 про необхідність його звернення до господарського відділу Центру, з метою оформлення відповідної договірної документації щодо сушарок. Разом з цим, продовжуючи переслідувати свій злочинний намір направлений на одержання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди в розмірі 1500 гривень за одну сушарку (загалом 4500 гривень за три сушарки), з метою схилення останнього до виконання його протиправних вимог зазначив, що у разі наданні обумовленої суми неправомірної вигоди, надалі з ним безперешкодно будуть укладені інші договори купівлі продажу товару між Центром та ОСОБА_8
03.05.2018 приблизно о 10:30 годині ОСОБА_8 прибув до господарського відділу Центру, де від співробітників вказаного відділу йому стало відомо, що сам договір на поставку сушарок для рук ще офіційно не оформлений, однак грошові кошти на нього вже замовлені. В зазначену дату та час, перебуваючи у приміщенні Центру, ОСОБА_8 зустрів ОСОБА_3 , з яким пройшов до службового кабінету останнього, де ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_8 щодо підписання ним на замовлення грошових коштів під договір купівлі-продажу раніше обумовленого товару (сушарок та фарби), загальна сума якого склала 15 000 гривень. Крім того, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на схилення ОСОБА_8 до виконання його протиправних вимог, ОСОБА_3 наголосив, що у разі передачі йому раніше обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 4500 гривень від договору купівлі-продажу товару (сушарки для рук та фарба), він гарантує безперешкодне укладення ряду інших договорів між Центром та ФОП ОСОБА_8 на виготовлення решіток на вікна по території Миколаївської області, наголосивши на тому, що фактично решітки будуть виготовлятись з окремо придбаних матеріалів підконтрольними особами ОСОБА_3 , та за кожний такий договір ОСОБА_8 отримає 1% за представницькі функції та 1% за переведення грошових коштів з розрахункового рахунку в готівку. При цьому всю одержану різницю в грошовому еквіваленті, ОСОБА_8 зобов`язаний передати ОСОБА_3
07.05.2018 приблизно о 10:00 годині, ОСОБА_8 за домовленістю з ОСОБА_3 прибув до службового кабінету останнього за місцем розташування Центру, де останній в присутності ОСОБА_8 зателефонував до господарського відділу Центру та повідомив, що ФОП ОСОБА_8 буде виступати підрядним підприємством при виготовленні решіток на вікна. Додатково ОСОБА_3 наголосив, що після повного розрахунку по договору з ФОП ОСОБА_8 , останній має передати йому неправомірну вигоду в розмірі 70% від залишку дійсно не реалізованої суми грошових коштів за рахунок виконання ряду робіт підконтрольними йому особами.
21.05.2018 ОСОБА_3 , з метою доведення свого злочинного наміру до кінця та одержання обумовленої неправомірної вигоди від ОСОБА_8 в розмірі 4500 гривень, подзвонив на мобільний номер телефону останнього та повідомив, що грошові кошти відповідно до умов договору купівлі-продажу товару (сушарки для рук та фарба) перераховані на рахунок ФОП « ОСОБА_8 та він чекає останнього у своєму робочому кабінеті під приводом обговорення деталей по договорам.
22.05.2018 приблизно о 08:30 годині, ОСОБА_3 продовжуючи переслідувати свій злочинний намір, повторно подзвонив на номер мобільного телефону ОСОБА_8 та обумовив зустріч у своєму робочому кабінеті з останнім на вказану дату в період часу з 14 по 15 годину.
У зазначену дату о 15:00 годині ОСОБА_8 прибув до Центру, де передав на підписання та погодження до господарського відділу зазначеної організації два бланки договорів купівлі-продажу товару між ним та Центром щодо постачання електричних сушарок та фарби, після чого пройшов до службового кабінету ОСОБА_3 . В ході спілкування з ОСОБА_3 , останній зазначив щодо раніше обумовлених ним решіток на вікна, а саме розрахував їх реальну вартість в сумі 1800 гривень одне вікно, та з метою одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 наголосив на офіційній вартості, яка має відображатись у документах останнього в майбутньому в розмірі 3500 гривень (одне вікно решітка), та після повного розрахунку за укладеним договором в розмірі 300 000 гривень ОСОБА_8 зобов`язаний передати ОСОБА_3 неправомірну вигоду в розмірі 70% від протиправно одержаної неофіційної різниці в розмірі 1700 гривень за одне вікно решітку.
Крім того, у зазначену дату та час, перебуваючи у службовому кабінету ОСОБА_3 , ОСОБА_8 спитав щодо раніше обумовленої ОСОБА_3 неправомірної вигоди в розмірі 4500 гривень за поставлені ФОП ОСОБА_8 електричні сушарки для рук, на що ОСОБА_3 переслідуючи злочинний намір направлений на доведення своїх протиправних вимог націлених на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 , наголосив на необхідності передачі вказаної суми неправомірної вигоди тим же днем йому, особисто ОСОБА_8
22.05.2018, близько 15:50 годині, ОСОБА_8 , діючи під контролем правоохоронних органів, перебуваючи в приміщенні службового кабінету заступника директора Миколаївського обласного центру зайнятості ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , виконуючи незаконну вимогу останнього, передав, а ОСОБА_3 одержав неправомірну вигоду в розмірі 4500 гривень, за безперешкодне укладання договору №78 купівлі-продажу товару від 15.05.2018 та вчасного перерахування відповідних грошових коштів на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_8 на виконання умов вказаного договору.
Після одержання вказаної суми неправомірної вигоди, ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_8 про можливість одержання у господарському відділі оформленого належним чином договору №78 купівлі-продажу товару від 15.05.2018 та специфікації до нього.
22.05.2018 в ході проведення обшуку у робочому кабінеті ОСОБА_3 №18 в приміщенні Миколаївського обласного центру зайнятості, за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, буд. 68, у робочому столі (верхня шухляда) було виявлено та вилучено одержану ОСОБА_3 , неправомірну вигоду в розмірі 4500 гривень.
Цього ж дня, ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
За вказаних дій ОСОБА_3 підозрюється в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

23.05.2018 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна та зі спеціальною конфіскацією.

Підозрюваний ОСОБА_3 в судовому засіданні не визнав себе винуватим у пред`явленій підозрі та просив відмовити в задоволенні клопотання.

Захисники підозрюваного заперечували в судовому засіданні проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність ризиків, недоведеність підозри, просили відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на чисельні порушення органом досудового розслідування норм КПК України.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, та дослідивши надані матеріали, встановив наступне.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України.

Матеріали, що додані до кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваним: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Інші ризики на які посилається прокурор, такі як, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_3 , судом не встановлено, через відсутність таких передумов.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Відповідно п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 має постійне місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем роботи характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають з ним спільно. Дружина підозрюваного не працює, займається вихованням дітей, через що він є одним утримувачем в сімії. Окрім цього, ОСОБА_3 , доглядає свого непрацездатного батька інваліда ІІ групи ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , якому інвалідність встановлена безстроково, за загальним захворюванням, який потребує сторонньої допомоги в звязку з цим проживає з сімєю підозрюваного.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підозра ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи доводи прокурора про необхідність обрання ОСОБА_3 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через вказані вище ризики, суд констатує, що прокурором не доведено а ні уклопотанні а ні в судовому засіданні те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи з доведеності обґрунтованості підозри в частині, наявності існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає наявними всі підстави для застосування відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а також покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Вирішуючи, який запобіжний захід застосувати, слідчий суддя у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України враховує обставини та наслідки кримінального правопорушення, тяжкість покарання за ч. 3 ст. 368 КК України, доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, та вважає за належне застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 відповідно до ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання цілодобово, який в повній мірі зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотанням ризикам та гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім того, виходячи з викладеного у клопотанні, вважаю за належне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 177, 178, 183, 186, 309, 392, 395 КПК України, суд, -

постановив:
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 24 липня 2018 року включно.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_3 до 24 липня 2018 року обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- цілодобово не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування із свідками у вказаному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Підозрюваного ОСОБА_3 негайно доставити до місця проживання: АДРЕСА_1 та звільнити.
Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області у порядок та строки передбачені КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1