Справа № 728/25/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/523/2018
Категорія - ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000500 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка м. Носівка, Чернігівської області, мешканка АДРЕСА_1 , заміжня, освіта середня-спеціальна, працює соціальним працівником Бахмацького територіального центру соціального обслуговування, раніше не судима,

засуджена за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 3500 грн. моральної шкоди та 493 грн. 36 коп. у відшкодування судових витрат.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 02 липня 2017 року, близько 21.00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи біля господарства АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно нанесла дерев`яною палицею близько 10 ударів по тілу ОСОБА_7 , у результаті чого спричинила останній тілесні ушкодження у виді множинних обширних крововиливів і гематом лівого плеча і передпліччя, лівого ліктьового суглобу, обох стегон і правого плеча, забою лівого променево-зап`ясткового суглобу з порушенням функції, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачена ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, так як ніяких ударів потерпілій вона не наносила. Зазначила, що в основу вироку судом було прокладено лише показання потерпілої ОСОБА_7 та її батьків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , а також протоколи слідчих експериментів, проведених з участю вказаних осіб. На її думку, суд мав би критично поставитись до показань свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , оскільки вони є близькими родичами потерпілої. Натомість, показання свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 повністю підтверджують її невинуватість. Також вказала на недопустимість доказу висновку експерта №135 від 02.07.2017 року, оскільки він виконаний експертом ОСОБА_15 , що суперечить постанові слідчого, в якій вказано про залучення до справи експерта ОСОБА_16 .

Заслухавши доповідь судді; обвинувачену ОСОБА_9 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; прокурора та потерпілу ОСОБА_7 , котрі просили вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає, з огляду на таке.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_9 свою вину у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала та показала, що 02.07.2017 року, близько 21.00 год., вона прополювала квітник на вулиці біля свого паркану. В цей час із двору своїх батьків вийшла ОСОБА_7 і, проходячи повз неї, сказала, що вона рвала і буде рвати її квіти. Між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 повиривала квіти на її квітнику. Коли потерпіла стала наближатися до ОСОБА_9 , то остання кинула у бік ОСОБА_7 відро зі сміттям. Побачивши це, батьки ОСОБА_7 , які стояли біля свого подвір`я, кинулися бігти до неї і вона, злякавшись їх, забігла до себе у двір та стала кликати на допомогу сусідів. За нею у двір забіг ОСОБА_17 із палицею в руці, його дружина та потерпіла. Хвилин через 5 на крики прийшла сусідка ОСОБА_14 та вигнала родину ОСОБА_18 з подвір`я ОСОБА_9 на вулицю. При цьому обвинувачена категорично заперечила, що наносила будь-які тілесні ушкодження ОСОБА_7 .

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою у вчиненні кримінального правопорушення, її вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, потерпіла ОСОБА_7 у суді апеляційної інстанції пояснила, що ввечері 02.07.2017 року вона поверталася додому від своїх батьків і проходила повз господарство ОСОБА_9 , яка в цей час біля двору полола квітники. Остання почала образливо висловлюватись на адресу потерпілої, на що вона теж відповіла ОСОБА_9 нецензурною лайкою. Після цього обвинувачена взяла відро зі сміттям та висипала його на голову ОСОБА_7 , а вона у відповідь вирвала жменю квітів із квітника обвинуваченої та закинула їй за паркан. Потім ОСОБА_9 за хвірткою взяла дерев`яну палицю довжиною близько 1 м та із заокругленням на кінці і почала даною палицею наносити потерпілій удари по лівій стороні тіла, зокрема, по руці, тулубу та нозі. На її крик на вулицю вибігли її батьки. Побачивши останніх, ОСОБА_9 кинула палку, забігла до себе у двір і почала кричати, що її убивають, а ОСОБА_7 повернулася до господарства батьків і там чекала на приїзд працівників поліції.

Допитаний у судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_11 пояснив, що влітку, точної дати не вказав, потерпіла, яка є його донькою, приходила до них із дружиною в гості, і приблизно о 21.00 год. пішла додому. Через деякий час після того, як донька вийшла на вулицю, він почув її крик та разом з дружиною вийшов з подвір`я. На вулиці він побачив доньку, котра захищалася від ОСОБА_9 , яка дерев`яною палицею наносила удари потерпілій. Побачивши його, обвинувачена заскочила до себе у двір та почала кричати. До подвір`я ОСОБА_9 він не заходив.

Свідок ОСОБА_12 у місцевому суді пояснила, що вона є матір`ю потерпілої, яка 02.07.2017 року приходила до них із чоловіком у гості. Приблизно о 21.00 год. донька пішла додому, а десь хвилин через три з вулиці почувся її крик. Вибігши на вулицю, вона побачила, як ОСОБА_9 дерев`яною палицею наносить удари її доньці в область лівої руки. Вона одразу почала кричати, щоб донька вихопила у ОСОБА_9 палицю і кинулась їй на допомогу, а її чоловік ОСОБА_11 в цей час йшов позаду неї. Побачивши ОСОБА_11 , обвинувачена кинула палицю і втекла до себе у двір. На подвір`я ОСОБА_9 вони не заходили. Після того, як ОСОБА_9 втекла, вона разом з донькою повернулася до себе додому, прихопивши палицю, яку обвинувачена викинула. Цю палицю донька віддала поліцейським, які через деякий час прибули по виклику на місце пригоди.

Окрім показів потерпілої та свідків, вина обвинуваченої підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- висновком експерта №135 від 02.07.2017 року, згідно якого у ОСОБА_7 мались ушкодження у вигляді множинних обширних крововиливів і гематом лівого плеча і передпліччя, лівого ліктьового суглобу, обох стегон і правого плеча, забою лівого променево-зап`ясткового суглобу з порушенням функції, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Ушкодження спричинені дією тупого предмету з обмеженою поверхнею за механізмом удару. Давність спричинення ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження не могли виникнути при падінні з висоти власного зросту. Ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 , виникли не менш ніж від десяти ударів (а.к.п.22-26);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.09.2017 року за участі свідка ОСОБА_12 , згідно якого було перевірено і уточнено відомості щодо механізму нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 (а.к.п.31-33);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.12.2017 року за участі свідка ОСОБА_11 , згідно якого було перевірено і уточнено відомості спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 (а.к.п.36-38).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_9 за ч.2 ст.125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи обвинуваченої, що суд мав би критично поставитись до показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , оскільки вони є батьками потерпілої, не заслуговують на увагу, оскільки вказані особи як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Під час судового розгляду даного кримінального провадження у місцевому суді вони були приведені до присяги, їх показання є логічними, послідовними, вони узгоджуються між собою та з показаннями потерпілої, і не суперечать змісту протоколів проведення слідчих експериментів з їх участю.

В той же час, стороною захисту не було надано доказів, які б спростовували свідчення вищевказаних осіб і доводили невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Доводи апелянта стосовно того, що показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 повністю підтверджується її невинуватість не заслуговують на увагу, оскільки дані свідки у місцевому суді показали, що не були очевидцями сварки, яка сталась між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , а тому не змогли пояснити нічого конкретного з приводу заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень.

Є безпідставним і посилання обвинуваченої на недопустимість висновку експерта №135 від 02.07.2017 року, який виконаний експертом Ніжинського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_15 на підставі постанови слідчого Бахмацького відділу поліції ОСОБА_19 від 02.07.2017 року, в якій вказано про залучення до справи експерта Ніжинського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_16 , оскільки вказана постанова була направлена на виконання до відповідної, вказаної у постанові слідчого експертної установи, керівник якої у відповідності до положень п.4.1. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5, уповноважений розглядати отримані матеріали і доручати відповідному структурному підрозділу експертної установи організувати проведення експертизи. При цьому він може безпосередньо призначити експерта та встановити строк виконання експертизи відповідно до вимог цієї Інструкції або передати вирішення цих питань заступнику керівника експертної установи чи керівникові підрозділу.

Крім того, експерт ОСОБА_15 належним чином був ознайомлений зі своїми правами та попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, про що зазначено в самому висновку.

Відтак, позицію обвинуваченої щодо її непричетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України слід розцінювати як захисну, з метою уникнення нею відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, й окрім показань самої ОСОБА_9 , інших доказів, які б свідчили про її непричетність до вчинення злочину, стороною захисту надано не було, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_9 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченої до скоєного; дані про її особу, яка раніше не судима, заміжня, працює, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання; враховуючи позицію потерпілої та висновок органу пробації; дійшов правильного висновку про можливість призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду кримінального провадження вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 березня 2018 року щодо неї без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4