Справа № 161/6152/18 Провадження №11-кп/802/63/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.186 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2018 року щодо нього,
В С Т А Н О В И В:

Даним вироком затверджено угоду про примирення, укладену 15.05.2018 між потерпілою ОСОБА_7 за участі її законного представника ОСОБА_8 , та обвинуваченим ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000897 від 08.03.2018, якою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, неодруженого, помічника тренера у ДГО ФК «Адреналін», раніше не судимого,
засуджено за ч.1 ст.186 КК України до узгодженого покарання у виді виправних робіт за місцем роботи строком 6 (шість) місяців із відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків заробітку, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки із покладенням на нього передбачених ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнуто з обвинуваченого в дохід держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 715 (сімсот п`ятнадцять) гривень.

В порядку ст.100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_9 визнаний винним і засуджений за те, що 08 березня 2018 року близько 13 год. 00 хв. він, перебуваючи на зупинці громадського транспорту навпроти буд. АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, та керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, шляхом ривка, відкрито викрав мобільний телефон, марки «Хуавей» вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи за № 145 від 22.03.2018 становить 3 371 грн. 33 коп., із рук неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вищевказану суму.

У поданій апеляції ОСОБА_9 оскаржує вирок суду у зв`язку із його незаконністю. Просить рішення суду змінити, зменшивши обраний йому термін випробувального строку на підставі ст.75 КК України. Посилається на те, що судом першої інстанції йому призначено покарання суворіше, ніж узгоджене сторонами в угоді про примирення. Зокрема, угодою погоджено покарання у виді виправних робіт за місцем роботи строком 6 (шість) місяців з відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків заробітку із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з мінімальним випробувальним строком. Такий мінімальний строк складає один рік, а судом цей строк збільшено до двох років.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, прокурора, яка заперечила доводи апеляційної скарги і просила вирок суду залишити без змін, потерпілу та її законного представника, які поклалися на розсуд суду, перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

На думку суду апеляційної інстанції, місцевим судом вказаних вимог закону дотримано.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Зокрема, подання апеляційної скарги на судове рішення має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Як вбачається із вироку, що оскаржується, та укладеної між потерпілою та обвинуваченим угоди, судом першої інстанції призначено покарання, яке узгоджене між сторонами та визначене в угоді, а саме покарання у виді виправних робіт за місцем роботи строком 6 (шість) місяців з відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків заробітку.

Положеннями ч.ч.2, 4 ст.75 КК України регламентовано, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Таким чином, рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення є обов`язком суду, а тому вказані норми кримінального закону є імперативними і підлягають обов`язковому застосуванню при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з угоди про примирення, сторони хоча й зазначили про термін іспитового строку, проте чітко не визначили його, а тому апеляційний суд вважає, судом першої інстанції у межах судового розсуду (судової дискреції) даний строк визначено у відповідності до вимог ч.4 ст.75 КК України.

З огляду на наведене порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для зміни вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.376, 394, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2018 року щодо нього без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді