АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 661/2805/17 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/582/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 cт.15 ч.1 ст.115,
ч.1 ст.185 КК України
У Х В А Л А
іменем України

24 липня 2018 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0001152 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 05 квітня 2018 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення ним цього кримінального правопорушення;
засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід не обирався.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 30.04.2017 року приблизно о 23.50 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у спальній кімнаті в будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою реалізації своїх злочинних дій, спрямованих на протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи їх суспільно-небезпечний характер, свідомо передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шкіряним ременем стискав шию потерпілої, а після того, як остання спромоглась вирвати ремінь у нього з рук, продовжив здавлювати її шию однією рукою, при цьому закриваючи рот іншою рукою, оскільки вона кликала на допомогу. Такими умисними діями обвинувачений спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження у вигляді садна носу, крововиливу правого плеча, крововиливу шиї зліва, вчинивши закінчений замах на вбивство ОСОБА_9 , але вказаний злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, а саме в зв`язку із втручанням дружини ОСОБА_8 ОСОБА_10 , яка зупинила його від подальших насильницьких дій відносно потерпілої.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 30.04.2017 року приблизно о 07.00 годині, таємно, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, з приміщення будинку АДРЕСА_2 , викрав грошові кошти в розмірі 200 гривень, які належали ОСОБА_9 , в результаті чого спричинив матеріальні збитки потерпілій на вказану суму.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 посилається на незаконність вироку в частині його засудження за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Свої доводи мотивує тим, що вирок обґрунтовано недопустимими докази, отриманими з порушенням кримінального процесуального закону, а тому висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України не знайшли свого підтвердження. Зазначає, що протоколи огляду місця події від 16.05.2017р., 26.07.2017р. за участю потерпілої ОСОБА_9 щодо обставин вчиненого злочину, висновки судово-медичних експертиз № 62 НК, №12/62 МНК від 03.03.2017р. та 29.08.2017р. щодо виявлених тілесних ушкоджень у потерпілої, протокол слідчого експерименту від 28.07.2017р. за участю потерпілої є недопустимими доказами, оскільки при проведенні слідчих дій органами досудового розслідування допущено порушення вимог ст.ст. 233, 234 КПК України, так як огляд житла потерпілої було проведено без ухвали слідчого судді. Відповідно до ч.5 ст.101 КПК України висновок експерта №12/62 МНК від 29.08.2017 року не може бути визнаний допустимим доказом, оскільки експертом досліджувався протокол слідчого експерименту від 28.07.2017 року. Крім того, висновки суду ґрунтуються на суперечливих показаннях потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 щодо наявності на тілі потерпілої тілесних ушкоджень та належності шкіряного ременю ОСОБА_8 , які не усунуто в ході судового розгляду. Вважає, що досудове розслідування проведено з порушенням кримінального процесуального закону, оскільки матеріали провадження не містять постанови про визначення групи слідчих, які б давали можливість перевірити повноваження слідчого ОСОБА_14 щодо проведення слідчих дій в цьому кримінальному провадженні, також не додано витягу з ЄРДР. Вказує, що кримінальні провадження об`єднано в одне провадження за № 0001152, а отже судом безпідставно покладено в основу обвинувального вироку докази, зібрані у кримінальному провадженні № 0000098, які не можуть бути допустимими, так як зібрані в рамках іншого кримінального провадження. Також зазначає, що в порушення вимог ст.ст.36, 110 КПК України обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні здійснював неуповноважений прокурор ОСОБА_15 , а тому не має підстав вважати, що ОСОБА_8 було висунуто обвинувачення. Стверджує, що вирок ухвалено з порушенням вимог ст.ст. 370, 374 КПК України, оскільки в ньому не дано оцінки доказам та мотивів їх неврахування. У формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначено, що мотивом злочину є неприязні стосунки між ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_9 з приводу її претензій щодо зникнення у неї грошових коштів. Однак, такий факт не відповідає дійсності та спростовується показаннями потерпілої в судовому засіданні, яке відбулося 25.10.2017 року, про те, що між ними такої розмови не було, під час нанесення їй тілесних ушкоджень обвинувачений погроз не висловлював та нічого не вимагав. У порушення вимог ст.370 КПК України в резолютивній частині судового рішення вказаного особу обвинуваченого ОСОБА_8 , тобто іншу особу, якій не пред`являлось обвинувачення. Просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та ухвалити в цій частині новий вирок, яким на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України - закрити провадження. У решті вирок залишити без зміни.

Вирок суду першої інстанції в частині виправдання ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України учасниками судового провадження не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 , яка підтримала свої апеляційні вимоги, просила їх задовольнити, думку прокурора, яка вважала апеляційну скаргу сторони захисту такою, що не підлягає задоволенню, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 вбачається, що її доводи фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів та встановленими судом обставинами кримінального провадження у судовому рішенні.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у замаху на умисне вбивство, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачення ґрунтується на суперечливих недопустимих доказах, є непереконливими.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 не визнав себе винним у замаху на умисне вбивство потерпілої та відповідно до ст.63 Конституції України відмовився давати показання, при цьому пояснив, що подій 30.04.2017 року він не пам`ятає, оскільки у той день був у стані сильного алкогольного сп`яніння, але вважає, що не міг вчинити інкримінований злочин.

Обставини вчинення замаху на вбивство в судовому засіданні підтвердила потерпіла ОСОБА_9 , яка показала, що ОСОБА_8 з дружиною ( ОСОБА_10 ) допомагали їй обробляти город за адресою: АДРЕСА_2 , тому вона дозволила їм залишитися на кілька днів у неї вдома. Але 30.04.2017 року, після того, як ОСОБА_8 зранку поїхав у м. Нова Каховка шукати за його твердженням квартиру для проживання, вона виявила, що у неї зникли гроші у сумі 250 грн., у чому запідозрила ОСОБА_8 , про що повідомила знайомій ОСОБА_12 та дружині обвинуваченого, яка погодилася з тим, що гроші міг взяв ОСОБА_8 та обіцяла їх повернути. Близько 17-18 год. ОСОБА_8 повернувся до неї додому у стані сильного алкогольного сп`яніння, тому з приводу крадіжки грошей поговорити з ним не вийшло. Ввечері близько 23.50 год., коли вона відпочивала у своїй кімнаті, раптом до неї зайшли ОСОБА_8 та його дружина, остання сіла у ліжка у неї в ногах, а ОСОБА_8 підійшов ззаду, накинув на її шию шкіряний ремінь від своїх штанів та почав її душити, а після того, як вона вирвала ремінь з його рук, продовжив душити її руками. Оскільки дружина обвинуваченого стала намагатись припинити такі дії, вона змогла вирватись та втекла в кімнату до чоловіка ОСОБА_16 , якому лише вранці все розповіла, так як боялася, що ОСОБА_8 може продовжити свої дії, оскільки через свій похилий вік не зможуть йому протистояти. Вранці зателефонувала доньці ОСОБА_11 , і коли вона прийшла, все їй розповіла, після чого викликали поліцію.

Вона же, під час проведення слідчого експерименту за її участю підтвердила обставини вчинення злочину, де розповіла про обставини та спосіб вчинення замаху на її вбивство, на місці продемонструвала механізм вчинення злочину ОСОБА_8 відносно неї. (а.п. 47-51)

Зазначені показання потерпілого були перевірені судом і правильно визнані достовірним джерелом доказів, оскільки вони підтверджуються іншими доказами.

Колегія суддів вважає, що підстав ставити під сумнів правдивість показаній потерпілої у суду не було, оскільки вони є послідовними і узгоджуються з іншими доказами, а тому доводи сторони захисту про недостовірність її показаній позбавлені підстав.
Свідок ОСОБА_12 підтвердила, що обвинувачений ОСОБА_8 зі своєю дружиною ОСОБА_10 допомагали по господарству потерпілій ОСОБА_9 за її рекомендацією та тимчасово мешкали у будинку потерпілої. Через деякий час ОСОБА_9 їй зателефонувала та повідомила, що у неї вкрали гроші. Після чого, вона прийшла до ОСОБА_9 додому, там вже була донька останньої ( ОСОБА_11 ), дружина ОСОБА_8 , яка не заперечуючи крадіжку грошей потерпілої її чоловіком, розповіла їм, що ОСОБА_8 напився і душив потерпілу у неї на очах, а вона, почувши крики, намагалася його зупинити, за що отримала від чоловіка удар ногою в обличчя. Свідок бачила синець від цього удару під оком ОСОБА_10 , а також на шиї потерпілої синці та смуги від ременя.

Свідок ОСОБА_11 ( донька потерпілої ) показала, що ОСОБА_8 з сім`єю кілька днів проживали у будинку її матері ОСОБА_9 , де допомагали по господарству. 01.05.2017 року їй подзвонила матір, поскаржилася на погане самопочуття і попросила терміново приїхати. Коли вона прийшла, то побачила, що мати налякана, на її ший сліди пальців рук та почервоніння, на щоках подряпини. Мати розповіла, що ОСОБА_8 викрав у неї гроші у сумі 250 грн., а потім намагався її задушити, коли вона вже почала засинати, але відчувши ремінь на своїй шиї, вона встигла за нього схопитись, також показала цей ремінь, Дружина обвинуваченого - ОСОБА_10 все підтвердила, вибачилась за свого чоловіка, просила не звертатися до поліції, але на цьому наполіг чоловік потерпілої ОСОБА_17 ..

Свідок ОСОБА_13 (соціальний працівник) показала, що вона навідує чоловіка потерпілої - ОСОБА_17 двічі на тиждень. Бачила, що обвинувачений ОСОБА_8 з дружиною проживають у будинку потерпілої ОСОБА_9 та вважала, що це її родичі. На початку травня, під час чергового візиту, побачила синці на шиї і руці потерпілої ОСОБА_9 , яка їй розповіла, що стала пред`являти претензії ОСОБА_8 з приводу зникнення у неї грошей з гаманця, і той п`яний намагався її задушити ременем.

Свідок ОСОБА_10 (дружина обвинуваченого) відповідно до ст.63 Конституції України відмовився давати показання в судовому засіданні.

З протоколу огляду місця події від 16.05.2017 року вбачається, що в ході огляду подвір`я будинку АДРЕСА_2 виявлено та вилучено ремінь, який добровільно видала потерпіла ОСОБА_9 (а.п. 44)

Під час огляду місця події 26.07.2017 року будинку потерпілої ОСОБА_9 , вона вказала кімнату, в якій відпочивала на ліжку, де ОСОБА_8 заподіяв їй тілесні ушкодження. (а.п. 104)

Висновками судово-медичних експертиз №62 НК, №12/62 МНК від 03.03.2017р., від 29.08.2017 року встановлено, що потерпілій ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження: садна носа, крововилив правого плеча, які утворилися від впливу тупого предмет, цілком можливо 30.04.2017 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень; крововилив шиї зліва утворився від травматичної дії тупого предмету з переважною довжиною, цілком можливо 30.04.2017 року, відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Утворення вказаних тілесних ушкоджень способом і за обставин, указаних потерпілою ОСОБА_9 , цілком можливо. (а.п. 42, 52, 53)

Дані, що містяться у протоколах огляду місця події, у висновках судово-медичних експертиз, не є суперечливими та узгоджуються з показаннями потерпілої та свідків щодо місця вчинення ОСОБА_8 злочину та способу замаху на вбивство ОСОБА_9 і застосованого знаряддя злочину ременя, які свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_8 , усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання смерті потерпілої ОСОБА_9 , умисно шкіряним ременем стискав її шию, а після того, як вона спромоглась вирвати ремінь у нього з рук, продовжив здавлювати її шию однією рукою, при цьому закриваючи рот іншою рукою, оскільки вона кликала на допомогу, але вказаний злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, а саме в зв`язку із втручанням дружини ОСОБА_8 ОСОБА_10 , яка зупинила його від подальших насильницьких дій відносно потерпілої, що свідчить про те, що обвинувачений діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілої.

Характер виявлених у потерпілої ОСОБА_9 тілесних ушкоджень на шиї, їх локалізація та механізм утворення, спосіб і знаряддя вчинення злочину - ремінь, за допомогою якого, обвинувачений ОСОБА_8 особливо-небезпечним способом стискав шию, що ускладнювало дихання потерпілої та могло призвести до летального випадку, свідчать про те, що він діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілої.

Згідно із висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 482, ОСОБА_8 є осудним, тоді перебував у стані простого алкогольного сп`яніння та міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. (а.п.61 65)

Наведені докази узгоджуються між собою щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 злочину, а тому у суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість, достовірність і достатність, які у своїй сукупності викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, які обґрунтовано покладено в основу обвинувального вироку.

У зв`язку з чим, доводи сторони захисту про те, що обвинувачення ґрунтується на суперечливих та недопустимих доказах, зокрема, показаннях потерпілої та свідків, протоколах слідчих дій (огляду, слідчого експерименту), висновків експертиз, які не доводять винуватість ОСОБА_8 у замаху на умисне вбивство ОСОБА_9 , є такими, що суперечать встановленим обставинам кримінального провадження та наведеним доказам.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що потерпіла та свідки могли обмовити ОСОБА_8 у вчиненні злочину через їх зацікавленість, а також про можливу фальсифікацію доказів органом досудового розслідування, в матеріалах провадження немає, і це стороною захисту не оспорюється.
Доводи сторони захисту про недопустимість та неналежність доказів обвинувачення - протоколів слідчих дій, зокрема, огляду місця події, слідчого експерименту, висновків судово-медичної експертиз, були предметом перевірки в суді першої інстанції та не знайшли свого підтвердження, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Частиною другою даної норми визначено перелік діянь, які суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини й основоположних свобод, на підставі чого можливо зробити висновок про недопустимість доказів.

Підстави, з яких апелянт стверджує про недопустимість та неналежність письмових доказів, не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Частиною 1 ст.233 КПК України передбаченого, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якої метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьої цієї статті.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, слідчі дії - огляд місця події від 16.05.2017 року та 26.07.2017 року, слідчий експеримент від 28.07.2017 року проведені на подвір`ї та будинку потерпілої ОСОБА_9 за її участю відповідно до вимог ст.ст.233, 237, 240 КПК України за добровільною згодою цієї особи, яка ними володіє, і це не потребує дозволу слідчого судді для проведення цих слідчий дій.
Чинним кримінальним процесуальним законом не встановлено обов`язку прокурора, слідчого на звернення з клопотанням до слідчого судді про проведення огляду житла, слідчого експерименту за умови добровільної згоди особи, яка ними володіє, а тому доводи захисника про необхідність отримання такого дозволу слідчого судді, слід визнати неспроможними.

Крім того, захисником в апеляційній скарзі не наведено жодних істотних порушень прав та свобод людини при проведенні слідчих дій, які в розумінні статті 87 КПК України є безумовною підставою для визнання доказів недопустимими, а відповідно до цього і похідних від них, зокрема, висновків експертиз від 03.03.2017р. та 29.08.2017р..

Безпідставними є доводи захисника про відсутність повноважень у слідчого ОСОБА_14 на здійснення досудового розслідування та невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення ОСОБА_8 злочинів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в них наявна постанова про призначення групи слідчих від 10.08.2017 року, у складі якою призначено ОСОБА_14 (а.п. 68), що в жодному разі не свідчить про здійснення досудового розслідування неуповноваженим слідчим.

Також в матеріалах провадження наявні протокол прийняття заяви потерпілої ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 02.05.2017 року (а.п.137), рапорт прокурора ОСОБА_15 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, що відповідно до вимог ст.214 КПК України є підставою для внесення відомостей до ЄРДР. (а.п. 83, 139),

Окрім цього, в матеріалах провадження наявні витяги з ЄРДР про внесення відомостей щодо вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, що свідчить про дотримання вказаних вимог закону та відсутність будь-яких процесуальних порушень. (а.п. 79, 85)

Безпідставними є доводи захисника про порушення вимог ст.ст. 36, 110 КПК України при визначенні уповноваженого прокурора на підтримання державного обвинувачення. В матеріалах провадження наявні постанови про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 02.05.2017 року, 07.07.2017 року, 31.07.2017 року, та про зміну групи прокурорів від 10.08.2017 року, де старшим групи прокурорів призначено прокурора прокуратури ОСОБА_15 , який здійснював повноваження прокурора у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні, матеріали якого були об`єднані в одне провадження постановою прокурора від 10.08.2017 року за №0001152, що відповідає вимогам ст.36, 217 КПК України та не свідчить про порушення вимог кримінального процесуального закону або наявність підстав для скасування судового рішення. (а.п. 69, 70, 74, 78, 82, 88)

Не погоджується колегія суддів з доводами захисника про ухвалення судом вироку з порушенням вимог ст.ст.370, 374 КПК України.

Як убачається зі змісту вироку, у формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначено, місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форма вини і мотив злочину, правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, що жодним чином не свідчить про наявність суперечностей у формулюванні обвинувачення щодо мотиву вчинення злочину.

Не є підставою для скасування судового рішення наявність очевидної описки у резолютивної частині вироку, допущеної в імені обвинуваченого, замість ОСОБА_18 , ( ОСОБА_19 ), оскільки відповідно до вимог ст.379 КПК України така граматична помилка може бути виправлена судом незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. При цьому ця описка жодним чином не впливає на суть встановлених фактичних обставин провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого та вирішення питання про призначення покарання.

Позбавлені підстав і доводи захисника про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам обвинувачення та захисту щодо їх належності та допустимості на підтвердження чи спростування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до ч.1 ст.89, ст.94 КПК України суд вирішує питання належності, допустимості, достовірності і достатності доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував свій висновок щодо належності та допустимості доказів та обґрунтовано поклав їх в основу обвинувального вироку.
Давши належну оцінку дослідженим доказам у їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, за який він засуджений, та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Отже, доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Необґрунтованими є доводи захисника про неповноту судового розгляду, оскільки перевіркою матеріалів провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи упередженість дослідження судом обставин, що могли мати істотне значення для правильного вирішення справи. Як під час досудового розслідування, так і судового розгляду були встановлені і досліджені всі обстави, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, перевірялася позиція захисту обвинуваченого про його невинуватість шляхом допиту потерпілої, свідків, показання яких мають значення для висновків суду, дослідження даних протоколів слідчих дій, висновків судово-медичних експертиз, яким дано належну оцінку у вироку.
Крім того, після з`ясування обставин та перевірки їх доказами, клопотань щодо необхідності з`ясування інших невстановлених досудовим розслідуванням обставин вчинення злочину, а також про доповнення судового розгляду, сторона захисту не заявляла.
Порушень кримінального процесуального закону, у тому числі права ОСОБА_8 на захист при збиранні, досліджені доказів, розгляді клопотань, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо винності обвинуваченого та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, під час апеляційного розгляду не виявлено. Докази у кримінальному провадженні зібрані та досліджені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

У зв`язку з чим, підстав для скасування вироку та ухвалення нового вироку, а також для закриття провадження, як про це ставить питання захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.
Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, його наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, який не визнав себе винним та не розкаявся, дані про його особу, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину, періодично зловживає спиртними напоями, не працює, знаходиться на обліку у лікаря-нарколога з 19.11.2007 року з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності», на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставини, що обтяжують покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та відносно особи похилого віку, і з урахуванням цих конкретних обставин, суд обґрунтовано призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.115 КК України, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Даних про те, що у кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування або зміни вироку, колегією суддів не встановлено, тому апеляційна скарга сторони захисту має бути залишена без задоволення, а вирок без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 05 квітня 2018 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 25 липня 2018 року
Ухвала набрала законної сили 24 липня 2018 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2