УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2018 року

м. Київ
Справа № 640/10926/15-к

Провадження № 51-4686ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2018 року,

встановив:
Не погоджуючись з постановленими судовими рішеннями, засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2018 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також йому було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скарга буде повернута.
На виконання ухвали Верховного Суду засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся з доповненням до касаційної скарги, проте недоліки, на які йому наголошував суд касаційної інстанції у своїй ухвалі, він не усунув.
Так, Верховний Суд повторно зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Однак як убачається із змісту повторно поданої касаційної скарги, засуджений дає свій аналіз та викладає свої міркування щодо правильності, повноти проведення судового розгляду, вказує на помилкове встановлення фактичних обставин, просить доказам у кримінальному провадженні дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, при цьому конкретні порушення закону, допущені судами, які відповідно до ст. 438 КПК, є підставами для скасування або зміни судових рішень, не наводить.

Крім того, у повторно поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 , не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду, якою вирок місцевого суду щодо нього залишено без змін, так і не зазначив порушень, допущених апеляційним судом, не вказав як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення, та чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування ухвали цього суду касаційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.

Також Верховний Суд зазначає, що викладені засудженим у повторно поданій касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК у частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, якою визначено, що суд касаційної інстанції має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Верховний Суд повторно зауважує, що відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексуперешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, щозасуджений ОСОБА_4 не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2018 року, разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3