Справа 10-253/2011, року Головуючий в 1-й інстанції Грох Л.М.
Категорія: постанова суду про обрання запобіжного заходу Доповідач: Бондар В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2011 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого- судді Бондар В.В.,

суддів Бережного С.Д., Кобріна І.Г.,

з участю прокурора Зарєчного С.М.,

потерпілого ОСОБА_1,

представників потерпілого ОСОБА_2, ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_4,

обвинуваченого ОСОБА_5,

заставодавця ОСОБА_6,

розглянула апеляцію прокурора на постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2011 року про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді застави,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2011року відмовлено в задоволенні подання про обрання

ОСОБА_5, 13 січня 1988року народження, уродженцю та мешканцю с.Солобківці Ярмолинецького району Хмельницької області, неодруженому, не судимому в силу ст. 89 КК України,

запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді застави в сумі 17 000 грн. Зобовязано ОСОБА_6 внести заставу в розмірі в сумі 17 000 грн. на депозитний рахунок органу досудового слідства в строк до 20 грудня 2011 року. Розяснено ОСОБА_6, що в разі невиконання обвинуваченим ОСОБА_5 своїх обовязків, застава буде звернена в дохід держави.

Органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 28 листопада 2011 року біля 14 години, за попередньою змовою з

ОСОБА_7, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, зайшли на господарство ОСОБА_8, що розташоване по вул. Корольова в с. Солобківці Ярмолинецького району, де безпричинно, із хуліганських спонукань, почали наносити численні удари руками та ногами по різним частинам тіла

Сік орському В.Л., в тому числі в життєво важливий орган - голову, внаслідок чого потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у виді закритої черепно мозкової травми, субдуральних крововиливів, набряку головного мозку. 8 грудня 2011 року ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень помер в своєму житловому будинку.

9 грудня 2011 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

9 грудня 2011 року о 19 год. 20 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку

ст. 115 КПК України.

Відмовляючи в задоволенні подання слідчого та обираючи

ОСОБА_5 запобіжний захід в виді застави, суд першої інстанції виходив з того, що через відсутність в справі висновку судово-медичної експертизи щодо причини та часу смерті потерпілого, ступеню тяжкості виявлених в нього тілесних ушкоджень та часу їх заподіяння, наявності чи відсутності причинного зв»язку між спричиненням тілесних ушкоджень та настанням смерті потерпілого це обвинувачення є недостатньо обґрунтованим. Також ОСОБА_5 є несудимим в силу ст. 89 КК України, проживає з батьками, працює на сезонних роботах, задовільно характеризується за місцем проживання, під час розслідування іншої кримінальної справи належно виконував покладені на нього обов»язки. Також в 2010році отримав травму голови та лікувався в нейрохірургічному відділенні Хмельницької обласної лікарні. Твердження органу досудового слідства про наявність даних, які б давали суду підстави вважати, що він буде робити спроби ухилитись від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини по справі або продовжувати злочинну діяльність, не підтверджуються матеріалами справи. При цьому, на думку суду, обрання судом запобіжного заходу в виді застави в розмірі 17000грн. безсумнівно забезпечить досягнення мети застосування запобіжного заходу відповідно до

ст. 148 КПК України, а потреба застосування найбільш суворого запобіжного заходу в виді тримання під вартою відсутня.

В своїй апеляції прокурор просить постанову суду скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд. Зазначає, що судом не враховано те, що

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років, впродовж 2009-2010р.р. притягувався до адміністративної відповідальності, раніше вчиняв злочин та є несудимою особою в силу ст. 89 КК України, що дає підстави вважати, що він становить підвищену суспільну небезпеку. Твердження ОСОБА_5 про його хворобу належним чином не підтверджено. При цьому суд не врахував, що ОСОБА_5 до затримання не мав постійного місця роботи, постійно зловживав спиртними напоями, вів аморальний спосіб життя та є соціально неадаптованою особою.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, потерпілого, представника потерпілого, слідчого в підтримання доводів апеляції, заставодавця, захисника, обвинуваченого, які заперечують проти апеляції через її необгрунтованість, вивчивши матеріали кримінальної справи № 22/5376 та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів судової палати знаходить, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні подання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу в вигляді взяття під варту.

Відмовляючи в задоволенні подання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу в виді взяття під варту, місцевий суд виходив з того, що на час розгляду подання відсутні підстави, передбачені ст. 148 КПК України, для обрання такого запобіжного заходу; враховував, що обвинувачений є несудимим, проживає з батьками, працює на сезонних роботах, задовільно характеризується за місцем проживання, під час розслідування іншої кримінальної справи належно виконував покладені на нього обов»язки, отримав в 2010році травму голови та лікувався в нейрохірургічному відділенні Хмельницької обласної лікарні, а твердження органу досудового слідства про наявність даних, які б давали суду підстави вважати, що він буде робити спроби ухилитись від слідства та суду та перешкоджати встановленню істини по справі або продовжувати злочинну діяльність, не підтверджуються матеріалами справи.

Такий висновок місцевого суду є обгрунтованим. Достатнього обгрунтування того, що лише тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов"язків, суду надано не було. Не наведено такого обгрунтування і в апеляції.

Звертаючись до суду з поданням, погодженим з прокурором, про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу в виді взяття під варту, слідчий в обґрунтування подання вказав, як на підстави своїх вимог лише те, що "ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який передбачене покарання в виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, перебуваючи на волі, може ухилятись від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини в кримінальній справі, а також з метою забезпечення виконання процесуальних рішень".

За своїм змістом взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, в зв"язку з чим він може бути обраним, коли інші, більш м"які запобіжні заходи, передбачені ст. 149 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов"язків та належної поведінки.

Хоча ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, він є несудимим, має постійне місце проживання, задовольно характеризується, працює на сезонних роботах.

В справі відсутні будь-які докази, які б свідчили, що обвинувачений перешкоджав встановленню істини по справі.

Невстановлення органом досудового слідства всіх очевидців злочину не може бути враховано судом як доказ, що свідчить про наявність підстав для задоволення подання слідчого про обрання запобіжного заходу в виді взяття під варту. Відсутність постійного місця роботи, факт притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, неврахування судом, що обвинувачений є несудимим в силу ст. 89 КК України, відсутність даних про отримання обвинуваченим травми голови, на що вказує прокурор в своїй апеляції, не можуть бути безумовною підставою для скасування постанови суду.

Будь-яких підстав, які б свідчили, що обвинувачений ОСОБА_5, перебуваючи на волі, буде перешкоджати встановленню істини по справі, ухилятись від слідства та суду, продовжувати злочинну діяльність, судом не встановлено.

Крім того, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні подання слідчого, обгрунтовано вказав, що доказів того, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_5 буде робити спроби ухилитись від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини по справі або продовжувати злочинну діяльність, не надано. Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим та вважає, що посилання слідчого та апелянта носять характер припущення. Також в справі відсутні докази щодо можливого ухилення від виконання обвинуваченим процесуальних рішень, що підтверджує його поведінка після обрання йому місцевим судом запобіжного заходу, не пов"язаного з триманням під вартою.

За таких обставин колегія суддів вважає, що місцевий суд обґрунтовано відмовив в задоволенні подання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу в виді взяття під варту, обрав іншій запобіжний захід, який не пов"язаний з триманням під вартою, в виді застави, тому не знаходить підстав для скасування постанови місцевого суду від 19 грудня 2011року в межах поданої апеляції.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2011року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляцію прокурора- без задоволення.

Судді (підписи)

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_10