Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року
м. Київ

Провадження № 51-6649ск18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Монастирського районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 27 березня 2018 року стосовно ОСОБА_5 ,
встановив:
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що прокурор не дотрималася положень п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, згідно з якими касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому конкретно полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Формально посилаючись на істотні порушення місцевим (статті 94 і 97 КПК) та апеляційним (статті 7, 23, 94, 95, 86 КПК) судами вимог кримінального процесуального закону, прокурор у касаційній скарзі не наводить обґрунтування незаконності рішень цих судів і не зазначає, яким чином ці порушення вплинули чи могли вплинути на законність та обґрунтованість судових рішень відповідно до положень статей 370, 373, 374, 404, ч. 1 ст. 412 і ст. 419 КПК у їх взаємозв`язку.
Наголошуючи на неправильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права і правової оцінки обставин, прокурор

не зазначає, у чому конкретно полягають ці порушення. Натомість вона вказує на невідповідність висновків судів першої та апеляційної інстанцій фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК

не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Крім того, прокурорне зазначає: чи заявлялися у суді апеляційної інстанції стороною обвинувачення клопотання, які всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний судбезпідставно не задовольнив, зокрема про дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження; які конкретно доводи апеляційної скарги прокурора у порушення ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив і не оцінив,внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.
Також прокурор не вказує на жодну з безумовних підстав, передбачених ч. 2

ст. 412 КПК, для скасування судового рішення.
Касаційна скарга прокурора не містить доводів щодо неправильного застосування місцевим та апеляційним судами закону України про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 413 КПК.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї висуваються, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків (прокурор має підтвердити, що не пропустила такого строку при повторному зверненні до суду).
Враховуючи наведене і керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на вирок Монастирського районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 27 березня 2018 року стосовно ОСОБА_5 і встановити десятиденний строк із дня отримання ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3