ВЕРХОВНИЙ СУД
КАСАЦІЙНИЙ КРИМІНАЛЬНИЙ СУД
справа № 362/2196/16-к
провадження № 51-1469км18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2018 року м. Київ
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,
засудженого (в режимі відеоконференції)ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у судовому засіданні касаційні скарги засудженого, захисника ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 на вирок Апеляційного суду Київської області від 19 червня 2017 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК).
Обставини справи

1. Васильківський міськрайонний суд Київської області вироком від 9 червня 2016 року визнав ОСОБА_6 винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за таких обставин:
10 лютого 2016 року близько 22:30 ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем та рухався по вул. Декабристів у м. Василькові зі швидкістю близько 65 км/год, тоді як максимально дозволена швидкість у населених пунктах 60 км/год. Порушуючи підпункт «б» пункту 2.3, пункт 12.3 Правил дорожнього руху, ОСОБА_6 , проявив неуважність, відволікся від керування автомобілем та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який рухався по правому краю проїзної частини в попутному напрямку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 помер на місці події.
2. Суд першої інстанції засудив ОСОБА_6 до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі статті 75 КК звільнив засудженого від відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки.
3. 19 червня 2017 року Апеляційний суд Київської області, переглядаючи справу за апеляційної скаргою прокурора після її перегляду в касаційному порядку, скасував вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання. Апеляційний суд постановив новий вирок, яким засудив ОСОБА_6 до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Вимоги і доводи касаційної скарги

4. У касаційних скаргах засуджений, захисник ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 , посилаючись на підстави для скасування або зміни судових рішень, що передбачені частиною першою статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), просять скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
5. Засуджений, його захисник та потерпілий стверджують, що вирок апеляційного суду ухвалено з порушенням норм процесуального права, а саме не на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, що досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог статті 94 КПК. Звертають увагу, що апеляційний суд не навів вичерпних доводів щодо обґрунтованості апеляційної скарги прокурора, обмежившись лише перерахуванням доказів та загальним формулюванням про доведеність винуватості засудженого. Скаржники наполягають, що апеляційний суд не дотримався вимог кримінального закону щодо призначення покарання, а саме не врахував особу винного та такі обставини, як: щире каяття засудженого, сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування шкоди, успішне виконання засудженим обов`язків згідно зі статтею 76 КК, стан здоров`я засудженого, що страждає на цукровий діабет типу 1 та потребує ін`єкційної інсулінової терапії, а також думку потерпілого, який просив не позбавляти засудженого волі. З урахуванням вищезазначених обставин скаржники вважають призначене апеляційним судом покарання занадто суворим.
6. Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
Оцінка Суду

7. Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, засудженого та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скаргах доводи, Суд дійшов висновку, що подані скарги не можуть бути задоволені на таких підставах.
8. Правильність висновків судів про винуватість засудженого в касаційних скаргах не оспорюється.
9. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
10. За правилами частини першої статті 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
11. Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості застосувати статтю 75 КК. Ухвалюючи свій вирок у частині призначення покарання, апеляційний суд урахував, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого злочину, що належить до категорії тяжких, намагання засудженого утекти з місця вчинення злочину, тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого, а також стан алкогольного сп`яніння як обтяжуючу обставину. Таким чином, суд, діючи в межах своїх повноважень, не встановив підстав для застосування цього положення.
12. Водночас суд не залишив поза увагою ті обставини, на які посилається сторона захисту, зокрема, молодий вік засудженого, стан його здоров`я, щире каяття, критичну оцінку своїх дій та готовність нести за них відповідальність, необережний характер вчиненого діяння, позитивну характеристику за місцем проживання та непритягнення раніше до кримінальної відповідальності, повне відшкодування шкоди, думку потерпілого. Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність призначення строку покарання в межах санкції статті за інкримінований злочин.
13. Колегія суддів не має підстав ставити під сумнів цей висновок апеляційного суду і вважає його рішення законним і обґрунтованим. Аргументів, які би доводили явну несправедливість покарання, призначеного ОСОБА_6 , в касаційних скаргах не наведено.
14. З огляду на викладене Суд відхиляє доводи засудженого, захисника та потерпілого щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Апеляційного суду Київської області від 19 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого, захисника ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3