Справа № 1001/329/2012 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/780/6/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 48 13.06.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

підсудного - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора Яготинського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області на вирок Березанського міського суду Київської області від 24 січня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця села Лермонтово, Серишівського району, Амірської області,освіта середня, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у пред`явленому обвинувачені за ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України визнано не винним і виправдано за недоведеністю його вини у вчиненні злочинів,

В С Т А Н О В И Л А:

Органами досудового слідства ОСОБА_7 , обвинувачується в тому, що 14 березня 2006 року близько 19 години , працюючи на посаді помічника дільничного інспектора міліції Яготинського РВ ГУ МВС України в Київській області, прибув на територію ферми ТОВ «Світанок» в селі Червоному Яготинського району. Приводом для цього стало телефонне повідомлення йому від керівника підприємства про перебування на фермі ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння і його конфлікту із бійкою зі сторожами.

Увійшовши до приміщення ферми, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_9 вийти із ним на подвір`я, коли той вже ні з ким не конфліктував і його поведінка не являла небезпеки. Вийшовши з приміщення, ОСОБА_7 , без попередження і з`ясування обставин, наніс ОСОБА_9 удар кулаком в обличчя, заподіявши перелом нижньої щелепи, який віднесений до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Про застосування щодо ОСОБА_9 заходів фізичного впливу із заподіянням йому тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , рапортом не довів до відома начальника для сповіщення прокуророві, а сфальсифікував матеріали перевірки за фактом отримання ОСОБА_9 ушкоджень начебто в результаті падіння з воза. 17 березня 2006 року в період з 9 до 13 години у приміщенні Яготинського райвідділу міліції ОСОБА_7 виніс постанову про відмову у порушенні кримінальної справи за цим фактом, на підставі п.2 ст.6 КПК України, зазначивши у ній завідомо неправдиві дані про таке падіння. Ця постанова, як офіційний документ, стала підставою для припинення, передбаченої ст.97 КПК України, перевірки повідомлення з лікарні про госпіталізацію ОСОБА_9 .

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового слідства як перевищення влади, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, та супроводжувались насильством, а також службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. Складання і видача завідомо неправдивих документів і йому пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.365 та ч.1 ст.366 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_7 по обвинуваченню за ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України, суд першої інстанції зазначив, що дослідивши всі обставини кримінальної справи та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки вони прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному висновку. Жодного доказу, який свідчив би про нанесення ОСОБА_7 удару кулаком в обличчя потерпілому ОСОБА_9 , заподіявши перелом нижньої щелепи прокурором не надано та в судовому засіданні не встановлено.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляцію, в якій просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України та призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням владних повноважень строком на 3 роки, на підставі ст. 54 КК України позбавити його звання «сержант міліції». На підставі ст. 49, 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінального покарання у зв`язку з закінченням строків давності. Також ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та призначити покарання у виді 2 років обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням владних повноважень строком на 2 роки. На підставі ст. 49, 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінального покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду є незаконним, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Зазначає, що судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, та без належного обґрунтування та оцінки прийнято інші докази, що суттєво вплинуло на вирішення питання щодо невинуватості ОСОБА_7 у пред`явленому обвинувачені за ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України. Зазначає, що суд не взяв до уваги той факт, що сам потерпілий надавав послідовні покази по суті обвинувачення та вказував про спричинення йому саме ОСОБА_7 зазначених тілесних ушкоджень. Також зазначає, що висновки суду про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні зазначених злочинів містять суперечливі формулювання, що ставить під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення. Зазначає, що в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_7 та його винність у вчиненні зазначених вище злочинів.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляцію, думки підсудного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, думку потерпілого, який підтримав апеляцію прокурора, перевіривши доводи апеляції та матеріали кримінальної справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 323 КПК України (в редакції 1960 року) вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Статтею 22 КПК України (в редакції 1960 року) визначено, що прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 КПК України (в редакції 1960 року) однобічність або неповнота дізнання, досудового чи судового слідства є підставою для скасування вироку при розгляді справи у апеляційному суді.

Згідно ч. 1 ст. 368 КПК України (в редакції 1960 року), однобічним або неповним визнається дізнання, досудове чи судове слідство в суді першої інстанції, коли залишилися недослідженими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що всупереч вимогам ст.ст. 22, 64 КПК України ( в редакції 1960 року) досудовим слідством не були досліджені певні обставини, деякі були досліджені поверхово та однобічно.

Зокрема, органом досудового слідства і судом не з`ясовано питання про те, яке рішення було прийнято за фактом заяви ОСОБА_10 про погрозу його життю та здоров`ю; не з`ясовано у повній мірі природу виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого, чи від ударів ОСОБА_10 чи від імовірних ударів підсудного ОСОБА_7 ; не з`ясовано, чому особа, яка обвинувачується у нанесенні тілесних ушкоджень проводить дізнання по цьому факту; покази свідків події на молочно- тваринній фермі мають розбіжності, які неможливо усунути в судовому засіданні; не вирішено питання про ймовірність можливості чи неможливості вільного спілкування потерпілого ОСОБА_9 після нанесення ударів ОСОБА_10 ; не проведено відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілого та ОСОБА_10 , потерпілого та ОСОБА_11 , потерпілого та ОСОБА_7 .

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий при ухваленні постанови про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, як привід до її порушення зазначив, що ОСОБА_7 вніс до офіційного документу завідомо неправдиві відомості про падіння ОСОБА_9 з воза. При цьому, слідчий всупереч вимог ст.ст. 22, 97 КПК України ( в редакції 1960 року) не зазначив якими фактично даними підтверджуються вказані обставини.

Також, слідчим не було проведено допит в якості свідків працівників Яготинського РВ ГУ МВС України в Київській області, а саме: начальника Яготинського РВ міліції ОСОБА_12 та працівників поліції ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Крім того, органами досудового слідства не було прийнято рішення щодо показів потерпілого ОСОБА_9 про примушування його давати покази братом ОСОБА_7 гр. ОСОБА_17 про те, що він отримав перелом щелепи внаслідок падіння з возу, а не від удару обвинуваченого ОСОБА_7 .

На користь тверджень підсудного про те, що він не наносив тілесних пошкоджень ОСОБА_9 , свідчать покази свідка: ОСОБА_10 , надані ним в судовому засіданні, який пояснив, що намагаючись захистити напарника та відтягти ОСОБА_9 від нього, двічі вдарив його кулаком в обличчя, він йому наносив удари, тому може припустити, що і від його ударів в нього могла зламатися щелепа, але його дії були спрямовані тільки на самозахист і на захист його напарника.

Покази свідка ОСОБА_18 надані ним в судовому засіданні, який пояснив, що в той час як він його душив підбігли доярки та його напарник ОСОБА_10 , які стали відтягувати від нього ОСОБА_9 , а напарник став наносити ОСОБА_9 удари кулаком в обличчя, ОСОБА_18 повністю підтверджує, що ОСОБА_10 наніс ОСОБА_9 декілька ударів кулаками в обличчя, три чи чотири удари, після чого ОСОБА_9 впав на підлогу.

Покази свідка ОСОБА_19 , надані ним в судовому засіданні, який пояснив, що в той момент як ОСОБА_18 вийшов з побутової кімнати, ОСОБА_9 вхопив його за одяг, а в цей момент до нього підбіг ОСОБА_10 і вдарив ОСОБА_9 кулаком по обличчю. ОСОБА_9 не встояв на ногах і вони разом впали.

Крім того, досудовим слідством не перевірена можливість заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 ОСОБА_10 , що підтверджується показами самого ОСОБА_10 , показами свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , наданими ними на досудовому слідстві в суді та оголошені в судовому засіданні.

Відповідно до акту судово-медичного дослідження № 54, яке проведено судово-медичним експертом ОСОБА_20 , при обстеженні ОСОБА_9 на біологічній оболонці правого ока в ділянці внутрішнього кута виявлений яскраво-червоного кольору крововилив. Щелепи зафіксовані шинами ОСОБА_21 . На представлених рентгенограмах нижньої щелепи від 16 та 17.03.2006 року визначається перелом нижньої щелепи справа між 6-5-м зубами. Вищеописані ушкодження характерні для дії тупих предметів, по давності можуть відповідати вказаному терміну, не супроводжувались небезпечними для життя явищами на момент спричинення та за ознакою тривалості розладу здоров`я відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості (а.с.12 т.1).

Відповідно до висновку експерта №43/д від 03.05.2006 року мед документації, яка проведена судово-медичним експертом ОСОБА_20 , у ОСОБА_9 виявлений перелом нижньої щелепи справа. Ушкодження за давністю може відповідати 14.03.2006 року, характерне для дії тупого предмету з обмеженою поверхнею, не супроводжувалось небезпечними для життя явищами на момент спричинення та за ознакою тривалості розладу здоров`я відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Ушкодження могло виникнути від удару тупим предметом. Виникнення такого перелому від падіння з висоти власного зросту малоймовірно. Судово-медичних даних про взаємне розташування потерпілого та нападаючого під час отримання травми немає. В мед документації даних про алкогольне сп`яніння потерпілого на момент травм немає (а.с.52 т.1).

Відповідно до вимог ст. 281 КПК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Згідно п.8 зазначеної постанови досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини тощо).

У зв`язку із тим, що при апеляційному розгляді справи встановлена неповнота досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні, оскільки для її усунення необхідно виконання ряд слідчих дій, які не можуть бути виконані судом із урахування специфіки судового розгляду, тому вирок суду не може вважатися законним та обґрунтованим, він підлягає скасуванню, а кримінальна справа, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 КПК України ( в редакції 1960 року) поверненню прокурору на додаткове розслідування.

В процесі проведення додаткового розслідування необхідно:

- відповідно до вимог кримінального процесуального закону прокурору і слідчому забезпечити всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого ОСОБА_7 ;

- в залежності від встановленого, сформулювати та пред`явити обвинувачення з належною юридичною кваліфікацією з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.

- провести інші слідчі дії, направлені на всебічне, повне та об`єктивне дослідження усіх обставин справи.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України ( в редакції 1960 року), колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляцію прокурора Яготинського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області задовольнити частково.

Вирок Березанського міського суду Київської області від 24 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати, а кримінальну справу направити до Яготинського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області на додаткове розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: