г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1770/15-к
Номер провадження 1-кп/213/4/18
В И Р О К
Іменем України

22 жовтня 2018 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора- ОСОБА_3 ,
обвинуваченого- ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Інгулецького районного суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000750 від 15.05.2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився: м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, освіта: базова вища, одруженого, має: неповнолітню доньку- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працював, зареєстрований та проживав: АДРЕСА_1 ,
раніше судимого:
-22.01.2014 року Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст. 185 КК України до 180 годин громадських робіт;
-06.05.2014 року Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.389, ст.71 КК України до 1 місяця 4 днів арешту;
-02.10.2014 року Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ст.71 КК України, до 3-х років 1 місяця позбавлення волі, із застосуванням ст.75, 76 КК України, від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово засудженим, останній раз: 02.10.2014 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.3,71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 2 роки, маючи не погашені і не зняті в установленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, знову повторно, в період випробувального терміну, вчинив умисний, корисливий злочин.
Так, ОСОБА_4 , діючи повторно, 09.05.2015 року, близько 18.00 години, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 разом з раніше знайомою неповнолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помітив в останньої мобільний телефон «Lenovo А369і». Після чого, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, реалізуючи який він під приводом покористуватися мобільним телефоном, та повернення його, попросив у ОСОБА_6 мобільний телефон «Lenovo А369і». Неповнолітня ОСОБА_6 не правильно оцінюючи ситуацію, будучи введеною в оману, довіряючи своєму знайомому ОСОБА_4 , добровільно передала йому мобільний телефон «Lenovo А369і» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 1000 гривень, в якому знаходились SIM картки операторів мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 вартістю 25 гривень та «Life» № НОМЕР_4 вартістю 25 гривень.
Після чого, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що він не буде повертати мобільний телефон «Lenovo А369і», скориставшись відсутністю контролю з боку ОСОБА_6 , переслідуючи корисливу мету, шляхом зловживання довірою останньої, повторно незаконно, з корисливих мотивів, заволодів вказаним вище мобільним телефоном, який належить матері ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та обернувши викрадене майно на свою користь, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 1050 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України- визнає в повному обсязі та підтвердив викладені у обвинувальні акті обставини і їх не оспорював. Мобільний телефон він попросив у Скакун Анастасії начебто зателефонувати, але насправді наміру повертати телефон він не мав. Телефоном заволодів з корисливих мотивів. В скоєному щиросердно розкаявся. Просив суворо не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження інших доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності позицій немає. При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідив документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження за ст.190 ч.2 ККУкраїни і його дії слід кваліфікувати за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.

Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо).

Обговорюючи питання про міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. ОСОБА_4 за ст. 190 ч.2 КК України скоїв злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів: психіатра та нарколога не перебуває, перебував у розшуку. Обвинувачений не працював, одружений, має: неповнолітню доньку- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Раніше судимий, судимості не погашені, має рецидив злочину, скоїв кримінальне правопорушення за ст.190 ч.2 КК України в період відбування покарання з іспитовим строком, призначеного згідно вироку суду від 02.10.2014 року. Вину визнав в повному обсязі, щиросердно розкаявся. Має місце проживання та реєстрації, осудний.

Відповідно до ст. 67 КК України, до обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому суд відносить рецидив злочину. Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання суд відносить визнання останнім своєї вини та щире каяття, а також наявність неповнолітньої дитини.

Суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання за ст.190 ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі.
Оскільки, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення в період відбування покарання з випробуванням, яке призначено згідно вироку Інгулецього районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.10.2014 року за ч.3 ст.185, 71 КК України, остаточно до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, із застосуванням ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном на 2 роки, а тому на підставі ст.71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків, необхідно приєднати до призначеного покарання за даним вироком у виді позбавлення волі- частково невідбуту частину покарання за вироком суду від 02.10.2014 року у вигляді позбавлення та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі. Суд вважає, що інші види покарання не будуть сприяти його виправленню, визначене судом покарання у вказаному виді і на відповідний строк є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення ним нових злочинів, та є домірним вчиненому. В строк відбуття покарання необхідно зарахувати відбуте частково покарання за вироком Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.10.2014 року та відраховувати ОСОБА_4 строк покарання по даному вироку з 14.07.2018 року.

Суд вважає відсутні підстави для застосування ст. 69,75 КК України.

Цивільний позов не заявлено, витрати на залучення експерта відсутні.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 по данному кримінальному провадженню не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369,370, 373-377 КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, та призначити покарання:
за ч.2 ст.190 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ст.71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків, приєднати до призначеного покарання за даним вироком у виді позбавлення волі- частково невідбуту частину покарання за вироком Інгулецього районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.10.2014 року, яким засуджено за ч.3 ст.185, 71 КК України у виді позбавлення волі та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
В строк відбуття покарання зарахувати ОСОБА_4 відбуте частково покарання за вироком Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.10.2014 року та відраховувати строк покарання по даному вироку з 14.07.2018 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню не обирався.

Речові докази: мобільний телефон «Lenovo А369і», який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 - залишити у останьої.

Матеріали кримінального провадження № 0000750 -залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при обвинувальному акті у справі №213/1770/15-к, пр.1-кп/213/4/18.

Вирок може бути оскаржений в Дніпровський апеляційний суд через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 діб з дня його проголошення.
Копія вироку негайно вручається обвинуваченому та прокурору.
Роз`яснюється право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Право заявляти клопотання про доставлення до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1