справа №176/725/18
провадження №1-кп/176/81/18
В И Р О К
Іменем України
26 квітня 2018 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2018 року за № 0000240, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Жовті Води, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, дітей не має, не працюючого, освіта середня, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05.09.2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого з іспитовим строком 1 рік, згідно ухвали того ж суду від 19.09.2017 року звільненого від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

за участю учасників судового провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , судового розпорядника ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 13.03.2018 в період часу з 18:30 години до 18:40 години, знаходячись на території м. Жовті Води Дніпропетровської області, рухався по пішохідній доріжці, яка проходить між будинком №26 по вул. І.Франко та будинком №26 по вул. Гагаріна разом з раніше знайомою йому потерпілою ОСОБА_5 , у якої при собі була жіноча сумочка, та в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна, належного потерпілій.
ОСОБА_3 реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, знаючи, що потерпіла ОСОБА_5 має в своїй жіночій сумці грошові кошти, знаходячись ліворуч від потерпілої пішов разом з нею до неосвітленої ділянки вказаної пішохідної доріжки, яка проходить між буд. АДРЕСА_2 .
Після цього, ОСОБА_3 , діючи умисно, на досягнення свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи те, що його дії мають відкритий характер для потерпілої, змінив своє положення відносно неї, обійшовши її ззаду та розташувався праворуч від потерпілої ОСОБА_5 .
Вчинивши вказані дії, ОСОБА_3 обома руками схопив за ремінець жіночої сумочки, яка знаходилася на плечі потерпілої та намагався вихопити її у потерпілої, яка опиралась його діям та тримала сумочку руками. Намагаючись подолати опір потерпілої, ОСОБА_3 однією рукою схопив ремінці сумки, а іншою саму сумку та продовжив тягнути її. Після того, як ремінці сумки обірвалися ОСОБА_3 усвідомлюючи що подолати опір потерпілої він не зможе, вихопив з вказаної сумки гаманець та відбігши від потерпілої на декілька кроків витягнув з вказаного гаманця грошові кошти в сумі 380 гривень, купюрами номіналом 50 гривень - 7 штук та по одній купюрі номіналом 20 та 10 гривень, тобто таким чином отримав можливість розпорядитися вказаними грошовими коштами. Заволодівши грошовими коштами, гаманець, в якому вони знаходились, кинув у бік потерпілої ОСОБА_5 .
З місяця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 з відкрито викраденими у потерпілої ОСОБА_5 грошовими коштами зник, розпорядився ними на власний розсуд.
Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 спричинено майнову шкоду на суму 380 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав повністю, пояснив, що 13.03.2018 року близько о 18.30 хв. зустрів потерпілу, коли вона невдовзі розраховувалась в продуктовому магазині побачив у неї гроші. Коли вони вийшли за магазин, він вихватив у неї сумку, забрав з сумки гаманець, з нього дістав гроші, а гаманець віддав потерпілій. Вони з потерпілою є знайомі, оскільки працювали разом, напад відносно неї вчинив зненацька.

Зазначив, що обставини кримінального правопорушення не оспорює, підтримав формулювання обвинувачення, яке викладено в обвинувальному акті. Просив розглядати справу на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Докази його вини, здобуті органом досудового розслідування, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються. Вказав, що його позиція добровільна, що також підтверджується, наданою ним судовому засіданні письмовою заявою.

Посилання ОСОБА_3 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового провадження, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, суд обмежився лише допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що знає обвинуваченого по роботі, стосунки з ним робочі. 13.03.2018 року вона поверталась до дому, коли зустріла обвинуваченого, він запропонував її провести. Згодом вона зайшла в продуктовий магазин, обвинувачений ОСОБА_3 бачив як вона розраховувалась та помітив гроші в її гаманці. Коли вони у двох вийшли з магазину і йшли по пішохідній доріжці, він різко схопився за її сумку, намагаючись її забрати, але вона міцно тримала сумку за ручки, не даючи її вирвати. Тоді ОСОБА_3 відкрив сумку, вихопив з неї гаманець, дістав із гаманця гроші, забрав їх собі, а гаманець віддав їй і зник.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, який є особою раніше неодноразово судимою, в тому числі і вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05.09.2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого з іспитовим строком 1 рік, вчинення злочину в період не погашеної і не знятої судимості. Крім того, суд враховує особу обвинуваченого, який характеризується не задовільно, на обліку у лікаря психіатра в «СМСЧ №9» в м.Жовті Води не перебуває. Згідно довідки лікаря-нарколога від 21.03.2018 року перебував на диспансерному обліку з 2007 по 2013 рік в «СМСЧ №9» з приводу наркотичної опійної залежності. Був знятий у зв`язку з виїздом. Потребує огляду лікаря нарколога.

Відповідно до досудової доповіді на обвинуваченого, складеної провідним інспектором П`ятихатського міськрайонного відділу з питань пробації МРУ ВКПП МЮ від 25.04.2018 року ОСОБА_3 характеризується як особа, що веде асоціальний спосіб життя, не готовий до змін, не працює, на обліку в міському Центрі зайнятості не перебуває, зроблено висновок про не можливість виправлення ОСОБА_3 без застосування покарання у виді позбавлення волі, так як останній вчинив кримінальне правопорушення під час не знятої і не погашеної судимості, неодноразово судимий, на шлях виправлення не став. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінений як високий.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому є рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_3 був засуджений вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03.03.2005 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років та 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно достроково 30.03.2010 року.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, його щире каяття та характеристику, рецидив злочинів, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде мінімальна міра покарання в межах санкції частини та статті, за якими кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі.

Доводи обвинуваченого про застосування відносно нього ст.75 КК України не заслуговують на увагу з огляду на сукупність таких обставин як тяжкість вчиненого ним злочину, наявність обтяжуючої обставини, вчинення злочину в період не знятої і не погашеної судимості, його не задовільну характеристику.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні не обирався.

Витрати на залучення експерта - відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази, а саме вилучені у потерпілої 13.03.2018 року сумка та ручки від неї які згідно розписки потерпілої передані їй на відповідальне зберігання слід вважати повернутими власнику.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Обрати ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на шістдесят днів з дня проголошення вироку, міру запобіжного заходу тримання під вартою та взяти його під варту у залі суду.

Строк покарання рахувати з моменту затримання з 26 квітня 2018 року.

Речові докази, а саме вилучені у потерпілої 13.03.2018 року сумка та ручки вважати повернутими власнику.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Суддя Жовтоводського

міського суду ОСОБА_1