УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 766/5547/17
провадження № 51-7195ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 27 березня 2018 року в межах кримінального провадження № 0000011 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК.
Встановлені обставини
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 09 листопада

2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 цього Кодексу.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 27 березня 2018 року апеляційну скаргу першого заступника Херсонської області ОСОБА_6 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 09 листопада 2017 року щодо ОСОБА_5 залишено без задоволення, а зазначене рішення місцевого

суду без змін.
Не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, прокурор ОСОБА_4 звернулася до касаційного суду з касаційною скаргою, яка не відповідала вимогам, встановленим у ст. 427 КПК, а тому хвалою Верховного Суду від 09 липня

2018 року цю касаційну скаргу було залишено без руху і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також прокурору було роз`яснено, що в разі, якщо вона не усуне зазначені в ухвалі недоліки, в установлений строк, її касаційна скарга буде повернута.
На виконання ухвали від 09 липня 2018 року прокурор ОСОБА_4 повторно звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, однак, як убачається з її змісту, не усунула всіх недоліків касаційної скарги, зазначених у рішенні касаційного суду.
Мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК визначено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Залишаючи касаційну скаргу прокурора без руху, Верховний Суд в ухвалі від 09 липня 2018 року встановив, що ця скарга не відповідала наведеним вимогам закону.
Верховний Суд звертав увагу прокурора на те, що: 1) в касаційній скарзі не було наведено, у чому саме, з огляду на вимоги ст. 412 КПК, полягали істотні порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону та чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування рішення суду апеляційної інстанції касаційним судом; 2) касаційна скарга не містила обґрунтувань твердження щодо невмотивованості ухвали апеляційного суду, прокурором не було наведено конкретних доводів, яким чином це перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення; 3) у касаційній скарзі не було зазначено, чи заявлялися стороною обвинувачення клопотання, які всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно не задовольнив, а також, які конкретно доводи апеляційної скарги прокурора в порушення ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції не дослідив, не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими; 4) не оспорюючи у касаційній скарзі правильність кваліфікації дій засудженого за ч. 2 ст. 185 КК за кваліфікуючою ознакою «повторність», прокурор вказувала на зміну кваліфікації цим судом,

що не відповідає змісту вироку; 5) посилаючись на порушення місцевим судом

ст. 374 КПК з підстав не наведення кваліфікуючої ознаки «повторність» при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, із врахуванням вимог касаційної скарги про скасування ухвали апеляційного суду, прокурор

не зазначала, чи порушувалися вказані питання перед судом апеляційної інстанції, та чи були вони належним чином перевірені. Крім того, прокурор не наводила мотивів, яким чином це порушення, на її думку, вплинуло на обґрунтованість судового рішення із врахуванням того, що кваліфікація дій прокурором не оскаржувалася; 6) касаційна скарга прокурора не містила обґрунтування, у чому саме полягало неправильне застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність при залишенні без зміни вироку місцевого суду в частині звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, із огляду на положення

ст. 413 КПК та зважаючи на приписи ст. 75 КК у їх взаємозв`язку, а також враховуючи, що питання про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання вирішено судом першої інстанції; 7) касаційна скарга прокурора містила суттєві суперечності: посилаючись на м`якість призначеного ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, прокурор зазначала про необхідність зміни цього покарання на 3 місяці арешту; 8) доводи щодо незаконності ухвали апеляційного суду, які прокурор наводила в обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, фактично стосувалися вироку суду першої інстанції, при цьому доводів щодо незаконності ухвали апеляційного суду з цієї підстави касаційна скарга прокурора не містила, як не містила і доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі на спростування доводів апеляційної скарги прокурора.
У повторно поданій касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок м`якості, виражає свою незгоду з висновками суду апеляційної інстанції, у той же час, на обґрунтування щодо незаконності ухвали апеляційного суду з підстав, передбачених пунктами 1 і 3 ч. 1 ст. 438 КПК доводів із урахуванням вимог статей 412, 414 цього Кодексу фактично не наводить. Таким чином, недоліки касаційної скарги, залишеної без руху ухвалою Верховного Суду від 09 липня 2018 року в цій частині прокурором не усунуто.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З огляду на викладене, оскільки прокурор не усунув зазначені в ухвалі суду недоліки в установлений строк, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК повернути касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути прокурору ОСОБА_4 її касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 27 березня 2018 року щодо ОСОБА_5 разом із усіма доданими документами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3