АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/1334/18 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа №646/4655/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
власника майна - ОСОБА_7 ,

адвоката - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 липня 2018 року, якою частково задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000757 від 05.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 липня 2018 2018 року частково задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000757 від 05.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Накладено арешт на належну ОСОБА_9 частину квартири АДРЕСА_1 та належну ОСОБА_9 частину квартири АДРЕСА_2 , набуту під час перебування у шлюбі з ОСОБА_7 .

В іншій частині клопотання відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, адвокат ОСОБА_8 звернувся в інтересах ОСОБА_7 з апеляційною скаргою, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді та скасувати ухвалу в частині накладення арешту на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

В обґрунтування зазначив, що ухвала є незаконною, необґрунтованою. Клопотання розглядалось без виклику володільця майна, а тому ОСОБА_7 була позбавлена права захистити свою власність. Арештовану квартиру по АДРЕСА_4 ОСОБА_7 придбала за власні грошові кошти. ОСОБА_9 не має права власності на неї. Тому належність до спільної сумісної власності визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами, працею в набуті майна. Застосовуючи ст. 60 СК Кураїни та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й тот факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тому є неправильним застосування ст. 60 СК України в даному випадку, оскільки судом не перевірено ким саме було придбано квартиру. Також немає підстав для накладення арешту, оскільки існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 не пред`явлено, а тому застосування арешту щодо можливою конфіскації майна є недоречним.

Вислухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його адвоката, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 липня 2018 2018 року частково задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000757 від 05.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Накладено арешт на належну ОСОБА_9 частину квартири АДРЕСА_1 та належну ОСОБА_9 частину квартири АДРЕСА_2 , набуту під час перебування у шлюбі з ОСОБА_7 .

В іншій частині клопотання відмовлено.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання в частині накладення арешту на належну ОСОБА_9 частину квартири АДРЕСА_1 та частину квартири АДРЕСА_2 , набуту під час перебування у шлюбі з ОСОБА_7 , суд першої інстанції таке рішення мотивував тим, що ОСОБА_9 пред`явлено підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за санкцією якої, в разі визнання його винним у скоєнні вказаного злочину, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, з позбавленням права обіймати певні посада чи займатися певною діяльності та з конфіскацією майна. На праві приватної власності ОСОБА_9 належить частина квартири АДРЕСА_1 . Квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_7 та набута під час перебування у шлюбі ОСОБА_9 з ОСОБА_7 . Тому в цій частині суд задовольнив клопотання про накладення арешту на вказаної квартири, з посиланням на ст. 60 СК України, оскільки вказана квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В задоволенні клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти, вилучені в ході обшуків 18.07.2018, суд першої інстанції відмовив, оскільки прокурором пропущений 48-годинний строк на подачу клопотання . Раніше з аналогічним клопотанням вже звертався прокурор ОСОБА_6 і ухвалою слідчого судді від 18.07.2018 клопотання було задоволено частково і накладено арешт на ідентифіковані грошові купюри, дозвіл на вилучення яких в ході обшуку було надано слідчим суддею ухвалою від 18.07.2018.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення клопотання прокурора, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість в подальшому конфіскації майна як виду покарання, наслідків арешту майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одних із яких є накладення арешту на майно.

Також судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про придбання квартири лише за особисті кошти ОСОБА_7 нелажними доказами не підтверджені. Надані документи про заробітну плату підтверджують заробітки рідних ОСОБА_7 , а не її особисто. Розмір грошових коштів, зароблений особисто ОСОБА_7 значно менший вартості квартири, зазначеної в договорі купівлі-продажу.

За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст.ст.392,405,407,419,422,423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 липня 2018 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді