ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/16/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 року м.Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 14 вересня 2018 року про задоволення клопотання слідчого та обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 14 вересня 2018 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Харківській області капітана поліції ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000786 та застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань (№27) строком на шістдесят днів до 10 листопада 2018 року включно, без визначення розміру застави.

З таким рішенням слідчого судді не погодився захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 14 вересня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_7 з - під варти, обравши відносно останнього будь-який інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою чи визначити розмір застави.

Вважаючи таке рішення слідчого судді незаконним та посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зазначає, що органом досудового розслідування було зроблено хибний висновок щодо вагомості доказів та вмотивованості повідомлення ОСОБА_7 про підозру. Оскільки ОСОБА_7 11 вересня 2018 року разом з іншими підозрюваними знаходився на території «Зернового елеватора», а постріли, згідно показань свідків, були здійснені за його межами, то підстави вважати, що саме ОСОБА_7 міг здійснити вищевказані постріли відсутні. Вказує також, що слідчим у клопотанні не було зроблено викладу фактичних обставин, на підставі яких було встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. При цьому зазначив, що підозрюваний під час вилучення зброї працівниками поліції, не вчиняв будь-якого опору. Крім того, останній мав дозвіл на таку зброю. Жодного разу не притягався до кримінальної відповідальності, не має судимостей, має міцні соціальні зв`язки, добру репутацію, одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Крім того, апелянт зазначив, що слідчим суддею не було проведено аналізу та не розглянуто можливості обрання стосовно підозрюваного будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили про її задоволення; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із наданих апеляційному суду матеріалів судового провадження, ГУНП у Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000786 від 11 вересня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.206-2, ч.2 ст.345, ч.1 ст.358 КК України.

12 вересня 2018 року в порядку ст.208 КПК України було затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 КК України.

Даній особі повідомлено про підозру у тому, що він 11 вересня 2018 року у період часу з 13-00 по 15-00 годину за попередньою змовою та діючи спільно у групі з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , перебуваючи поблизу комплексу «Зерновий елеватор», розташованого за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Занки, вул. Станційна, б. 9, з метою вчинення хуліганських дій та маючи намір на порушення громадської злагоди в суспільстві, знаходячись у громадському місці, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та виразилось у тимчасовому припиненні нормальної діяльності комплексу «Зерновий елеватор» шляхом його блокування, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, бажаючи настання їх протиправних наслідків, нехтуючи присутністю сторонніх осіб в тому числі працівників поліції, навмисно, застосовуючи вогнепальну зброю, приблизно о 14-00 годині, здійснили постріли у бік скупчення людей, створюючи тим самим реальну загрозу для життя та здоров`я громадян.

В результаті спільних та погоджених хуліганських дій, згідно довідок Зміївської ЦРЛ ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_35 спричинено різного роду тілесні ушкодження.

Відповідно до вимог частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий послався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 КК України; наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,4,5 частини 1 статті 177 КПК України, які на переконання слідчого свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Підстави вважати необґрунтованою підозру, про яку повідомлено ОСОБА_7 у колегії суддів на даний час відсутні.

Доводи апелянта щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, є неспроможними та спростовуються матеріалами судового провадження, а саме протоколом огляду місця події від 11 вересня 2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 були виявлені та вилучені переговорний пристрій чорного кольору та предмети схожі на зброю і ніж; довідками Зміївської ЦРЛ щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , а також іншими матеріалами справи.

Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у своєму клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою. Крім того, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року зазначено, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З висновками слідчого судді про задоволення клопотання слідчого, погоджується і колегія суддів, оскільки саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою на початковій стадії досудового розслідування в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів, врахувавши підвищену суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, велику кількість підозрюваних, а також свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, на яких у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу існує загроза впливу, вважає доведеними наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Що стосується застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, то враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, дані про особу підозрюваного, їх застосування на даній стадії є виключеним.

Наявність у підозрюваного постійного місця мешкання, офіційного працевлаштування, гарної репутації, міцних соціальних зв`язків та утриманців, не спростовує правильності висновків слідчого судді.

При винесенні рішення про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя, керувався ч.4 ст.183 КПК України та за наявності обставин, передбачених статтями 177, 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, обґрунтовано не визначив розмір застави.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції необґрунтовано не були взяті до уваги ті обставини, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не було вручено підозрюваному в установленому законом порядку, не заслуговують на увагу, оскільки вони були предметом перевірки суду першої інстанції. Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що від отримання зазначеного клопотання ОСОБА_7 відмовився, про що зроблено слідчим відповідний запис (а.с.11).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що порушень норм кримінального процесуального закону, які є правовими підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, при розгляді справи не встановлено. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються належними в матеріалах справи доказами.

Крім того, колегія суддів, враховує, що доводи захисника є взаємовиключними, оскільки всупереч його твердженням про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, тобто відсутності підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, просить про обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, ст.407, ст. ст. 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 14 вересня 2018 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.4 ст. 424 КПК України.

Головуючий суддя: Судді:ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4