АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №631/175/18 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/1900/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
Іменем України

14 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 16.03.2018р. відносно ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 10.12.2015р. Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч.2 ст.186 КК України до 2 років 1-го місяця позбавлення волі;
- 26.05.2016р. Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України до 2 років 3-х місяців позбавлення волі,
засуджений за: - ч.3 ст.185 КК України до 3(трьох) років 5(п`яти) місяців позбавлення волі;
-ч.2 ст.186 КК України до 4(чотирьох) років 3(трьох) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено 4(чотири) роки 3(три) місяці позбавлення волі.
На підставі ч.ч.1 та 4 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 26.05.2016р. і остаточно призначено покарання 4(чотири) роки 5(п`ять) місяців позбавлення волі.
Цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів, процесуальних витрат у порядку передбаченому стст.100, 124 КПК України.

Згідно вироку ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України, 02.11.2017р. о 00год. 00хв. знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно, перелізши через паркан, проник на територію домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою, користувачем якого є ОСОБА_8 . На території вказаного домоволодіння ОСОБА_7 , підійшовши до житлового будинку, вийняв з віконної рами скло та через вікно проник до будинку, де реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та повторно, викрав пилосос «Samsung AIR TRACK 1600W TWIN CHAMBER» чорного кольору, вартістю 750грн. та пилосос «LG VK 70603HQ, 2000W» сірого кольору, вартістю 500грн.. Після чого останній, залишив будинок через вхідні двері, та на подвір`ї вказаного домоволодіння помітив піч з встановленою чавунною плитою вагою 20кг, вартістю 90грн., яку демонтував та також викрав. Після цього ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1340грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 30.11.2017р. о 00год. 00хв. знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно, перелізши через паркан, проник на територію домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою, користувачем якого є ОСОБА_8 . На території вказаного домоволодіння ОСОБА_7 , підійшовши до житлового будинку, де реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та повторно, вийняв з віконної рами скло та через вікно проник до будинку, звідки викрав з печі, попередньо демонтувавши її, чавунну плиту вагою 20кг та чавунну решітку колісників вагою 6кг. Після чого останній, залишивши будинок через вхідні двері, вийшов на подвір`я вищезазначеного домоволодіння. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи умисно та повторно, ОСОБА_7 шляхом злому замка вхідних дверей проник до приміщення літньої кухні на території домоволодіння, розташованого за вказаною адресою, де шляхом демонтажу, викрав чавунну плиту вагою 20кг та чавунну решітку колісників вагою 6кг. Таким чином у вказаний час та у вказаному місці ОСОБА_7 скоїв крадіжку чужого майна, а саме виробів із металу - чавунних плит у кількості 2 штук та чавунних решіток колісників у кількості 2 штук загальною вагою кг, вартість яких складає 234грн. Після цього ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 234грн.
Крім того, 17.12.2017р. о 06год. 50хв. ОСОБА_7 , проходячи повз кафе «Терра» по вул. Залізничній в смт. Нова Водолага Харківської області, помітив ОСОБА_9 , яка рухалася по вказаній вулиці в сторону магазину «Посад», розташованого по вулиці Пушкіна, 43, в смт. Нова Водолага Харківської області, та в руках тримала жіночу сумку. У вказаний час у останнього виник умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_9 , а саме грошовими коштами останньої. Знаходячись поблизу буд.4 по вул. Залізничній в смт. Нова Водолага Нововодолазького Харківської області, близько о 06год. 55хв., реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , з метою незаконного збагачення, ОСОБА_7 зупинив ОСОБА_9 , та діючи умисно та повторно, схопивши її за руки, чим обмежив волю потерпілої до пересування, почав вимагати видати йому наявні у неї грошові кошти, на що вона йому відмовила. Після цього ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи, що його дії є відкритими та бажаючи цього, діючи умисно та повторно, наніс ОСОБА_9 один удар кулаком лівої руки в обличчя, чим заподіяв останній травматичний набряк м`яких тканин з крововиливом на правій щоці, який виник від дії тупого твердого предмета, індивідуальні властивості якого в пошкодженні не відтворилися. Дане пошкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень та не є небезпечними для життя. Застосувавши стосовно ОСОБА_9 насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії, схопив сумку потерпілої, яку вона тримала у руці та почав тягнути її, намагаючись вирвати із рук потерпілої, але остання чинила активний опір, не випускаючи сумку із рук. В результаті цього, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_7 звалив потерпілу на землю, при цьому потерпіла ОСОБА_9 побоюючись за своє життя та здоров`я, з метою припинення подальшого нанесення їй ударів та побоїв, передала ОСОБА_7 належні їй грошові кошти у сумі 600грн.. ОСОБА_7 , отримавши грошові кошти та довівши свій злочинний умисел до кінця, відпустив ОСОБА_9 та з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 600грн.
Обвинувачений у поданій апеляції не оскаржуючи встановлені фактичні обставини та кваліфікацію просить вирок змінити шляхом застосування ст.69 КК України м`якшити призначене покарання до 3 років позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого в підтримку поданої апеляційної скарги, з`ясувавши позицію прокурора, який просив залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляцію слід залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з вироку суду (т.1 а.с.101- 107), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права оскаржувати їх.
Так як, судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно і поєднана з проникненням у житло та інше приміщення то суд першої інстанції вірно кваліфікував ці його дії за ч.3 ст.185 КК України, як і його ж дії щодо відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно за ч.2 ст.186 КК України.
Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст.65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.69 КК України за наявності декількох обставив, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може за особливо тяжкий, тяжкий злочин або злочин середньої тяжкості призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: ступень тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів та обставин їх вчинення; особу обвинуваченого, який раніше судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеристику не надано у зв`язку із тим, що за адресом реєстрації фактично не мешкає.
Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину визнано судом обставинами, що пом`якшують покарання, за відсутністю обставин, які б обтяжували покарання.
Крім того, призначаючи покарання, суд врахував, що вироком Нововдолазького районного суду Харківської області від 26.05.2016р., який набрав чинності 27.06.2013р., ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України, із застосуванням ч.1 та 4 ст.70 КК України, до покарання - 2 роки 3 місяці позбавлення волі, з яких не відбув 2 місяці 23 дні, так як був умовно-достроково звільнений.
З урахуванням вищенаведеного, районний суд прийшов до правомірного висновку, за переконанням колегії суддів, що виправлення ОСОБА_7 не можливе без його ізоляції від суспільства.
Щодо розміру покарання то колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції призначив покарання, яке не можна вважати явно несправедливим у розумінні ст.414 КПК України, а тому його слід визнати справедливим.
Такий підхід при призначенні покарання, колегія суддів находить таким, що в повній мірі відповідає вимогам закону і тим критеріям, які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Крім того, матеріали кримінального провадження свідчать про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого положення ст.69 КК України оскільки встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання жодним чином не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а з урахуванням особи обвинуваченого, який вчинив тяжкі злочини в період умовно-дострокового звільнення не дозволяють пом`якшити йому призначене покарання.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 16.03.2018р. відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, - у той же час з моменту отримання копії.

Головуючий

Судді