Справа №: 630/288/14-к
У Х В А Л А
Іменем України
04 липня 2018 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Люботин, Харківської області в режимі відеоконференції обвинувальний акт за кримінальним провадженням №0004475 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в:
До суду надійшли матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , якого звинувачено у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, разом з ухвалою апеляційного суду Харківської області про скасування вироку Люботинського міського суду Харківської області від 09 листопада 2017 року та призначення нового судового розгляду.

В підготовче судове засідання з`явилися прокурор, захисник обвинуваченого. В режимі відеоконференції також приймає участь обвинувачений.

Потерпілий до суду не прибув, учасники провадження не заперечували проти проведення підготовчого засідання без участі потерпілого.

Від обвинуваченого надійшло клопотання про зміну міри запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`яку домашній арешт. В обґрунтування заявленого клопотання ОСОБА_5 посилається на те, що сторона обвинувачення вже тривалий час не може визначитися зі своє позицією, постійно змінює обвинувачення та кваліфікацію діяння, але питання щодо потерпілого так і не з`ясовано, та не визначено хто є потерпілим. Обвинувачений зазначає, що він, будучи інвалідом ІІ групи, з січня 2016 року тримається під вартою, хворіючи на туберкульоз не отримує належного лікування, яке міг отримати без ізоляції. Крім того, ОСОБА_5 вказує на те, що він не ухилявся від суду та слідства, в період, коли він перебував у розшуку проходив лікування, жодного впливу на учасників провадження не чинив та не буде чинити.

Захисник обвинуваченого за призначенням адвокат ОСОБА_4 підтримав думку свого підзахисного та просив змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши залишати помешкання з 21.00 год. по 08.00 год. з метою отримання належного лікування, та з урахуванням відсутності зазначених прокурором ризиків.

Крім того, ОСОБА_4 просив повернути обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України. В обґрунтування заявленого клопотання захисник зазначає, що вже двічі було скасовано вирок через помилки сторони обвинувачення, за ці помилки розраховується його підзахисний, перебуваючи в ізоляції. Суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі від 24 травня 2018 року вказав на те, що не з`ясовано в повному обсязі обставини справи, зокрема не допитано всіх свідків, немає належного потерпілого, хоча в матеріалах справи мається технічний паспорт на автомобіль і прокурору відома вся необхідна інформація про власника автомобіля.

Таким чином захисник вважає, що відбувається безпідставне затягування строків розгляду провадження та порушуються права його підзахисного.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотань обвинуваченого та його захисника, посилаючись на наступні обставини. Потерпілий може бути залучений до початку розгляду провадження, а розгляд провадження ще не розпочато, власника буде допитано та з`ясовано питання щодо його залучення в якості потерпілого. Щодо зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому, то на даний час не перестали існувати ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу. Зокрема, необхідно врахувати, що злочин, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_5 , вчинено в період іспитового строку, обвинувачений тривалий час переховувався від суду.

Суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ухвали апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2018 року скасовано вирок суду першої інстанції від 09 листопада 2017 року скасовано та направлено провадження на новий розгляд. В ухвалі зазначено, що судом не з`ясовано, хто є фактичним власником автомобіля, а вказані відомості мають істотне значення з приводу доведеності вини та обсягу обвинувачення. Крім того, зазначено, що маються протиріччя в поясненнях свідків, тому необхідно більш детально провести допит свідків, звернути увагу на правильність кваліфікації діяння.

Рішення суду є обов`язковим до виконання та врахування для всіх учасників провадження.

Суд, погоджується з думкою сторони захисту, щодо наявності зволікань з боку прокурора, щодо вирішення питання про визначення потерпілого. Поряд з тим, зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно ч.7 ст. 55 КПК України якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

На теперішній час прокурором заявлено клопотання про залучення Варибруса - власника автомобіля до участі у справі в якості потерпілого, але не надано його згоди на проведення такої дії.

Підстав для повернення обвинувального акту, передбачених ст. ст. 291, 314 КПК України не вбачається. Порушення, на які звертає увагу сторона захисту, можуть бути усунуті прокурором до початку розгляду справи по суті.

Щодо зміни міри запобіжного заходу, суд відхиляє клопотання обвинуваченого та його захисника, оскільки обвинуваченим навіть не зазначена адреса ймовірного місця перебування, за якою може бути визначене його перебування під домашнім арештом.

При цьому суд враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , та який вчинений в період іспитового строку, невдовзі після його засудження за інший тяжкий, корисливий злочин, через що обвинувачений може переховуватися від суду, що буде перешкодою для завершення судового розгляду у найкоротші строки.

При вирішенні судом питання про обрання запобіжного заходу були враховані відомості про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та офіційної роботи. Суд вважає, що на теперішній час не відбулось зміни обставин, які б давали підстави вважати, що ризики, враховані судом при обранні запобіжного заходу відносно обвинуваченого, є такими, що відпали.

Посилання обвинуваченого на необхідність отримання лікування в умовах стаціонару не вказують на те, що відповідна медична допомога не може бути надана йому в умовах спеціалізованої медичної частини слідчого ізолятора.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінально-процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду. Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Кримінальне провадження підсудне суду, на розгляд якого воно надійшло.

Враховуючи, що підстав для закриття провадження згідно ст. 284 КПК України не вбачається, підстав для повернення провадження прокурору для продовження досудового розслідування не має, підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, проти відкритого судового розгляду провадження учасники судового розгляду не заперечували, суд вважає можливим призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 289 КК України.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 284, 314, 316331 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору та зміну міри запобіжного заходу - відмовити.

В задоволенні клопотання прокурора про залучення потерпілого відмовити.

Призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Люботинського міського суду Харківської області (м. Люботин, вул. Некрасова,10, зал судових засідань №5) на 11липня 2018 року об 11 год. 00 хв.

Продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою на строк до 01 вересня 2018 року включно

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя(підпис) ОСОБА_1