27.09.2018 Провадження № 1-кс/331/4633/2018
Єдиний унікальний номер № 331/5408/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2018 року місто Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_2 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню №0002145, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Клопотанням від 26.09.2018 року, погодженим із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , слідчий, в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0002145, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, порушує питання про накладення арешту на майно, яке було вилучено 26.09.2018 року під час проведення огляду місця події - ділянки місцевості, розташованої біля будинку № 26 по вул. Базарна у м. Запоріжжі, а саме: два зіп-пакети з речовиною сіро-зеленого кольору, ззовні схожою на наркотичний засіб.

Клопотання вмотивоване тим, що в провадженні СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження №0002145, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.09.2018 року, приблизно об 11 години 40 хвилин, біля будинку №26 по вул. Базарна у м. Запоріжжі, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено два зіп-пакети з речовиною сіро-зеленого кольору, ззовні схожою на наркотичний засіб.

З метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вказане майно.

Викликані особи в судове засідання не з`явились, неявка цих осіб, відповідно до положень ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, доходить наступних висновків.

Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Так, згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, за змістом вказаних положень закону арешт може бути накладено слідчим суддею на майно, яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

При вирішенні питання про накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події 26.09.2018 року майно, слідчий суддя, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, враховує:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що в провадженні СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0002145, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Проаналізувавши доводи клопотання, дослідивши матеріали, додані до нього, суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, доведено наявність правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події 26.09.2018 року майно, яке відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, через що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_2 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0002145, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 26.09.2018 року під час проведення огляду місця події - ділянки місцевості, розташованої біля будинку № 26 по вул. Базарна у м. Запоріжжі, а саме: два зіп-пакети з речовиною сіро-зеленого кольору, ззовні схожою на наркотичний засіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1