Вирок

Іменем України

19.09.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000004 від 09 січня 2018 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буськ Львівської області, українця, громадянина України, неодруженого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, колишнього водія десантно штурмового взводу джесантно - штурмової роти десантно штурмового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України

Сторона обвинувачення - прокурори військової
прокуратури Хмельницького гарнізону
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2015 року, ОСОБА_3 призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та цього ж дня направлений у Рівненську область на навчальний полігон, де перебував до 03 вересня 2015 року.
З 04 вересня 2015 року, ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду водія, на якій перебував до 09 жовтня 2015 року. З 09 жовтня 2015 року, військовослужбовець ОСОБА_3 поставлений на всі види забезпечення та зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта - НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_3 (на далі в тексті військова частина польова пошта НОМЕР_1 ) на посаду водія - санітара, а з 29 квітня 2016 року переведений на посаду водія 2 десантно штурмового відділення 3 десантно штурмового взводу 2 десантно штурмової роти 1 десантно штурмового батальйону військової частини п/п НОМЕР_1 де проходив військову службу у військовому звання «солдат». З 30 липня 2015 року, тобто з часу призову, ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України.

11 липня 2016 року з 08 год.00 хв., тобто з часу виявлення його відсутності, останній покинув місце дислокації військової частини та незаконно перебував за її межами до 10 год. 00 хв. 24 січня 2017 року.
24 січня 2017 року об 10 год. 00 хв. ОСОБА_3 самостійно повернувся до в/ч - п/п НОМЕР_1 , приступив до безпосереднього виконання своїх службових обов`язків та відповідно до наказу командира в/ч - п/п НОМЕР_1 від 03 лютого 2017 року № 28 звільнений з військової в запас у зв`язку з вислугою встановленого строку військової служби) та направлений для зарахування на військовий облік до Буського РВК Львівської області.
Згідно послужного списку та характеристики ОСОБА_3 виконував завдання в зоні АТО. Дані дії ОСОБА_3 органами досудового слідства та процесуальним прокурором кваліфіковані як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, тобто як злочин, передбачений ч 4 ст. 407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому злочині визнав та пояснив, що наміру покидати військову частину на зовсім у нього не було . Залишення ним військової частини було викликано сімейними обставинами, а саме дружина залишила дочку у мами та виїхала закордон. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.
У зв`язку із визнанням обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення, суд виходячи з вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи думку учасників процесу вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим та досліджених матеріалів кримінального провадження, в частині тих, що надані прокурором, суд вважає, що прокурором доведено той факт, що солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним по мобілізації, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 17, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом - тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не одержавши дозволу відповідного командира, без поважних причин, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , що по АДРЕСА_3 в період з 11 липня 2016 року по 24 січня 2017 року, а кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 407 КК України, правильною.
Призначаючи підсудному покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який по місцю проживання та за місцем служби в цілому характеризується позитивно, а також його негативне ставлення до вчиненого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: з`явлення до військових органів , його щире каяття та активне сприяння органам досудового слідства у розкритті даного злочину.

Обставин, щоб обтяжували відповідальність обвинуваченого, прокурором не наведено, не встановлено таких і судом.

З урахуванням пом`якшуючих обставин і особи підсудного, суд приходить до переконання, що покарання підсудному слід призначити в межах санкції статті за якою інкриміновано кримінальне правопорушення, у вигляді позбавлення волі.

При цьому, суд враховує, що станом на час розгляду обвинувального акта ОСОБА_3 не є військовослужбовцем та є звільненим з військової служби в запас, у зв`язку з вислугою встановленого строку військової служби з направленням для зарахування на військовий облік до Буського РВК Львівської області.

За наведених вище пом`якшуючих обставин, суд також приходить до висновку про можливість виправлення підсудного без відбування призначеного покарання, у зв`язку з чим, вважає за доцільне, на підставі ст.. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст..76 КК України.

Речові докази по справі та судові витрати відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 76 КК України, ст.ст. 349, 368,370, 371, 374 КПК України,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 ( трьох ) років позбавлення волі.

Відповідно до ст..75 КК України, звільнити засудженого від відбування призначеного покарання за умови, що він не вчинить нового кримінального правопорушення, встановивши іспитовий строк в 1 ( один ) рік.

Згідно з вимогами ч. 1 ст..76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок: періодично, один - раз на місяць, з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через суд , який ухвалив судове рішення.
У випадку відсутності апеляційних скарг, вирок набирає законної сили з 19 жовтня 2018 року.
Копію вироку сторони процесу можуть отримати у секретаря судових засідань.

Суддя ОСОБА_7