Провадження № 274/3295/18
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/552/18

І м е н е м У к р а ї н и
04.09.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . . . . . ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/3295/18 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кемерово РФ, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, вдови, маючої на утриманні неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі слів проходить стажування на посаду сортувальниці в ТОВ "Факт", проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,

за ч. 1 ст. 185 КК України,

за участі прокурора. . . . . . ОСОБА_4

обвинуваченої . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_3 уклали угоду про примирення, відповідно до якої 04 червня 2018 року у вечірній час ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , помітила ковдру, що висіла за межами балкону квартири АДРЕСА_3 вищевказаного будинку, тимчасово залишену ОСОБА_5 та належну останній.

В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вищевказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тимчасовою відсутністю власника майна та будь-яких інших осіб, ОСОБА_3 , розуміючи протиправність своїх дій, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрала вищевказану ковдру, вартістю 436 гривень, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зникла та в подальшому розпорядилася нею на власний розсуд.

Враховуючи вищевикладене, потерпілій ОСОБА_5 заподіяно матеріального збитку на суму 436 гривень.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , передбачена ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

27 червня 2018 року між підозрюваною ОСОБА_3 і потерпілою ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, згідно з якою сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України та узгоджують вид і розмір покарання ОСОБА_3 у виді 100 годин громадських робіт.

Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні приватного обвинувачення. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, є злочином середньої тяжкості, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч. 3 ст. 469 КПК України.

Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України, оскільки угоду про примирення укладено після повідомлення ОСОБА_3 про підозру (12.06.18) і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Сторонами дотримано вимоги положень ст. 471 КПК України і в угоді у відповідності до цих вимог зазначено анкетні дані і статус сторін, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 1 ст. 185 КК України), істотні для кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої ОСОБА_3 . ОСОБА_5 , визначено, що потерпіла претензій, в тому числі матеріального характеру, до підозрюваної не має, зазначено узгоджене покарання та згоду сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, в тому числі правова кваліфікація злочину, скоєного ОСОБА_3 не є більш тяжкою, ніж це передбачено у ч. 3 ст. 469 КПК України

Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Підстав вважати, що укладення угоди про примирення не було добровільним, або сторони не примирились у суду немає.

ОСОБА_3 заявила, що вона цілком розуміє наслідки угоди, просить затвердити угоду про примирення. Потерпіла звернулась з письмовою заявою, у якій вказала, що будь-яких претензій до ОСОБА_3 вона не має, наслідки угоди їй відомі, угоду вона просить затвердити.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань - не вбачається.

Для визнання винуватості ОСОБА_3 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Потерпіла ОСОБА_5 (письмово), обвинувачена ОСОБА_3 , прокурор висловили одностайну думку про затвердження угоди про примирення. Обвинувачена вказала, що фактичні обставини, як вони зазначені у підозрі, відповідають дійсності.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.

Дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку ОСОБА_3 при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, підстав для застосування щодо неї запобіжного заходу, не вбачається.

Керуючись статтями 373, 374, 469, 471, 474-475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про примирення від 27 червня 2018 року між підозрюваною ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 , прийнявши рішення про винуватість ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначивши їй узгоджене сторонами покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Початок строку відбування покарання обчислюється з моменту початку виконання громадських робіт за визначеним місцем роботи.

Речовий доказ у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили: ковдру біло-червоного кольору, яку передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 - повернути законному володільцю ОСОБА_5 .

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд. При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченою виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 5-7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення їй наслідків укладення угоди, а потерпілою виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначене покарання; нероз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 6, 7 ст. 474 КПК України.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченій та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1