Провадження № 1кп/201/108/2018
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0002816 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 311 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

18.08.2017 року приблизно о 09-00 годині у невстановлені досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропної речовини, незаконно придбав 8 таблеток «Ефіна», які у своєму складі містять псевдоефедрин, який є прекурсором, обіг якого обмежено та стосовно якого встановлюються заходи контролю, після чого розпочав його незаконно зберігати в правій передній кишені джинсових брюк, одягнутих на ньому, з метою виготовлення психотропної речовини.

18.08.2017 року у період часу з 18-05 до 18-16 годин працівниками Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, біля будинку № 75 по вул. Високовольтна у м. Дніпро, було проведено огляд місця події, вході якого у ОСОБА_3 виявлено та вилучено 2 конвалюти в одній конвалюті 5 таблеток «Ефіна» в другій конвалюті 3 таблетки «Ефіна», які містять у своєму складі 0,3 г., 0,18 г. псевдоефедрину, який віднесено до прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч.1ст. 311 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропної речовини.

21 травня 2018 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно угоди від 21.05.2018 р., прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 311 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки їх невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження вищевказаної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам за умови надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладання угоди.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 311 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 визнає себе винним у вчиненні вказаного злочину, цілком розуміє права визначені абз. 1,4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, а також відсутні умови, що суперечать інтересам суспільства, чи порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим із призначенням останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Питання про судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373-376, 475 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21 травня 2018 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 311 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1189 гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1