Справа № 520/7114/16-к
Провадження №1-кп/523/175/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника Затоківської селищної ради ОСОБА_8 , представника потерпілого ТОВ «Укрбудінвест» ОСОБА_9 , у присутності обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт та додані до нього документи у кримінальному провадженні за № 0001104 від 13.11.2014р. за обвинуваченням ОСОБА_10 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 382 КК України, ОСОБА_11 , у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст. 364 КК України, -

Встановив:
В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт з долученими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_10 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.28 ч.2, 364 ч.2, 382 ч.3 КК України, ОСОБА_11 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 28 ч.2, 364 ч.2 КК України.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що 10.04.2018 року під час судового засідання на підставі ст.331 ч.3 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_11 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області. Строк дії ухвали суду припиняє свою дію 8.06.2018р.

За змістом ст.331 ч.3 КПК України при судовому розгляді незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим судом було поставлене на обговорення питання щодо міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_11 .

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У ході судового засідання прокурор заявив про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_11 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання тим, що обвинувачений скоїв тяжке кримінальне правопорушення, судовий розгляд ще триває, не допитані свідки сторони обвинувачення, ризики, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України на сьогоднішній день продовжують існувати, обвинуваченому пред`явлена нова підозра у вчиненні іншого кримінального правопорушення, є певні підстави вважати, що ОСОБА_11 може переховуватися від суду, перешкоджати встановленню істини по справі та незаконно впливати на свідків, оскільки свідомо допустив порушення обов`язків щодо судової заборони спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, тому більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Крім того, просив задовольнити клопотання про продовження покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України у межах обраного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Дослідивши надані до суду матеріали, приймаючи до уваги особу ОСОБА_11 , тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_11 та покарання, що загрожує у разі визнання особи винною; вислухавши думку учасників процесу представника Затоківської селищної ради ОСОБА_8 , представника ТОВ «Укрбудінвест» ОСОБА_9 , які поклали вирішення питання на розсуд суду;

- захисника ОСОБА_6 , який вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, мотивуючи тим, що ризики, на які посилається прокурор відсутні, ОСОБА_11 перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, батька, який страждає на ряд захворювань та потребує постійного догляду, сам підзахисний має гіпертонічні розлади, йому необхідне лікування, тому на думку сторони захисту є всі підстави для зміни щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу на нічний домашній арешт;

- захисника ОСОБА_5 , який також заперечував проти задоволення клопотання прокурора, в свою чергу надав до суду письмове клопотання про зміну щодо його підзахисного ОСОБА_11 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з певними обмеженнями аргументуючи тим, що ОСОБА_11 з 18.12.2017 року перебуває під вартою у зв`язку з порушенням покладеного на нього обов`язку, як утримуватися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню, однак на думку сторони захисту ризики істотно зменшилися, ставлення сторони обвинувачення до єдиного ризику є формальним, документально нічим не доведено, заяви від свідка про погрози не має, в тому числі не надано доказів, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки ОСОБА_11 , посилання прокурора про вручення його підзахисному нової підозри в іншому кримінальному провадженні не можна приймати як доказ, взагалі не вбачається обґрунтованості пред`явленого його підзахисному обвинувачення, у зв`язку з чим вважав не доцільним застосування до ОСОБА_11 виняткового запобіжного заходу, оскільки інкримінований обвинуваченому злочин не відноситься до категорії особливо тяжких з погрозою застосування насильства, тому можливо застосувати до ОСОБА_11 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який передбачає покладення додаткових обов`язків як заборона спілкування з певними особами, також запевнив, що його підзахисний не має наміру переховуватися від суду та впливати на свідків;

- захисника ОСОБА_4 , який підтримав клопотання захисників про зміну відносно ОСОБА_11 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, також висловивши думку, що клопотання прокурора є голослівним, не надано ніяких документальних доказів, у зв`язку з чим не має сенсу щодо продовження відносно його підзахисного ОСОБА_10 покладених на нього обов`язків, оскільки своєю поведінкою його підзахисний довів, що в застосуванні запобіжного заходу взагалі відпала потреба, ОСОБА_10 працює, весь час сумлінно виконував покладені на нього обов`язки;

- захисника ОСОБА_7 , яка не погодилася з підставами, на які посилається сторона обвинувачення в клопотанні про продовження покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, водночас вказавши, що з урахуванням правого порозуміння не заперечує проти задоволення клопотання прокурора; стосовно зміни запобіжного заходу ОСОБА_11 в основному підтримала клопотання колег, при цьому залишив вирішення питання щодо зміни відносно обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт на розсуд суду;

- обвинуваченого ОСОБА_11 , який, підтримуючи клопотання захисників, також зазначив, що клопотання прокурора не може бути задоволено, звертаючи увагу суду на стан його здоров`я, наявність міцних соціальних зв`язків, те, що раніше не судимий, перебував депутатом селищної ради, має повагу серед громадян, займається благодійністю та громадською діяльністю, просив змінити відносно нього запобіжний захід на домашній арешт;

- прокурора ОСОБА_3 , який на позицію сторони захисту зауважив, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 по суті дублює клопотання захисників, доводи обвинуваченого спростовуються, мова повинна йти про міцність соціальних зв`язків, які б позитивно характеризували та могли поручитися за особу, а не про те, хто з ким зустрічався та мав стосунки, ризик тиску на свідка та вчинення іншого кримінального правопорушення не відпав, запобіжний захід у вигляді застави вже застосувався, були порушені покладені обов`язки; щодо погіршення стану здоров`я, нічого нового сторона захисту не повідомила, жодного документу, що унеможливлює тримання ОСОБА_11 під вартою не надано, більш того, на стадії досудового розслідування обвинувачений переховувався, тому клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт не підлягає задоволенню;

- обвинуваченого ОСОБА_12 , який підтримав думку своїх захисників, оцінюючи у сукупності викладені учасниками процесу доводи, суд дійшов до висновку що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_11 задоволенню не підлягає за наступними підставами.

За змістом вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Статтею 194 ч.5 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Разом з цим, рішенням Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», п.п.61,62 питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин.

Під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обставин, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання, при цьому слід зазначити, що у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Приймаючи до уваги доводи сторони захисту про можливість належного виконання обвинуваченим ОСОБА_11 покладених на нього процесуальних обов`язків в межах більш м`якого запобіжного заходу на час проведення судового провадження, ніж тримання під вартою; враховуючи викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши надані до суду матеріали, які містять дані про особу обвинуваченого, те що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до шести років, має постійне місце мешкання та реєстрації, на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає з родиною, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, працював, поведінку обвинуваченого під час розгляду клопотання, стан його здоров`я, а також ту обставину, що подальше тримання під вартою буде фактичним відбуванням покаранням за злочин, за який обвинувачений ще не засуджений, що на думку суду є не припустимим, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає, що при розгляді клопотання прокурор не довів п.3 ст.194 КПК України, а саме неможливість застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, у зв`язку з чим за можливе застосувати відносно ОСОБА_11 іншу міру запобіжного заходу - у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 КПК України, заборонивши обвинуваченому залишати місце свого мешкання цілодобово, що на думку суду буде достатнім для тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та достатнім для запобігання ризиків і забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_11 .

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України у межах обраного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, суд приймаючи до уваги позицію учасників кримінального провадження, які заперечували проти задоволення вказаного клопотання прокурора, дійшов до висновку, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тому вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 строк дії покладених на нього обов`язків запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194-195, 201, 331, 369-372, 392 КПК України, суд, -

Постановив:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_11 відмовити.

Клопотання захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт задовольнити частково.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за місцем проживання цивільної дружини та дітей за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто 29.07.2018р.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 такі обов`язки:

1) Зобовязати ОСОБА_11 не залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово;

2) не відлучатися за межі м. Одеси та Одеської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від можливого спілкування з представниками потерпілих та свідками в рамках даного кримінального провадження;

5) прибувати по першому виклику до Суворовського районного суду м. Одеси в призначений час;

6) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого, а саме Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області.

Відповідно до положень ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Разом з цим організацію виконання ухвали суду покласти на прокурора відділу прокуратури Одеської області процесуального керівника у кримінальному провадженні за №0001104 від 13.11.2014 року.

Строк дії ухвали суду складає 2 місяці з дня її проголошення та припиняє свою дію 29.07.2018 року.

Звільнити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у залі суду.

Клопотання прокурора про продовження покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 КПК України у межах обраного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання - задовольнити.

Продовжити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 , такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до Суворовського районного суду м. Одеси в призначений час;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від можливого спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань до обвинуваченого ОСОБА_10 може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід .

Строк дії ухвали складає 2 місяці з дня її проголошення та припиняє свою дію 29.07.2018 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 КПК України.

Суддя : ОСОБА_1