11.07.2018
справа № 642/420/18
провадження № 1кп/642/319/18
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою
11 липня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Харкові матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться зазначене кримінальне провадження.
Ухвалою суду від 24 травня 2018 року строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 продовжений до 22 липня 2018 року.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України на обговорення учасників поставлено питання про доцільність продовження дії запобіжного заходу тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 .
Прокурор вважає за необхідне подовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки на даний час є наявними ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Захисник обвинуваченого заявив клопотання про зміну міри запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений, підтримав клопотання захисника.
Колегія суддів вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України не встановлено.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Нечипорук та Йонкало проти України» зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX). Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою (рішення у справі "Яблонський проти Польщі". Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи "за" і "проти" не повинні бути "загальними й абстрактними" (рішення у справах "Іловецький проти Польщі", та "Смирнова проти Росії").

ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, що відноситься до особливо тяжкого злочину проти статевої свободи та статтевої недоторканості особи, вчинене відносно малолітньої особи за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 років.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів враховує суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення та імовірну можливість продовження ним протиправної поведінки в подальшому, вчинення інших кримінальних правопорушень, той факт, що обвинувачений не має постійного місця проживання в м.Харкові, а також з метою запобігання тиску на малолітню потерпілу, свідків, що не допитані судом.

Таким чином, суд виходить із того, що на даний час не відпали ризики, передбачені п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, ч. 3 ст. 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відповідно до ст. 315 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань (№27), обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати продовженим до 08 серпня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3