Справа № 152/10/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого - ОСОБА_1
за участі секретаря
судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000320, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 листопада 2017 року,
за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Андріївка Шаргородського району Вінницької області, проживаючої у АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, не працюючої, раніше не судимої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
учасники кримінального
провадження:
сторона обвинувачення:
прокурор - ОСОБА_4 ,
потерпіла - ОСОБА_5 ,
представник
потерпілої - ОСОБА_6 ,
сторона захисту:
обвинувачена - ОСОБА_3 ,
захисник - ОСОБА_7 ,
у с т а н о в и в:
13 листопада 2017 року біля 17 години ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в АДРЕСА_1 , де у неї виникла словесна суперечка із ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, нанесла ОСОБА_5 один удар кулаком руки в голову, після чого нанесла удар ногою по нижній частині ніг ОСОБА_5 , в результаті чого остання впала на землю. Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_3 зігнулась над ОСОБА_5 і спричинила останній декілька ударів двома руками в голову. Намагаючись уникнути побиття, ОСОБА_5 лягла обличчям донизу і прикрила голову руками. ОСОБА_3 сіла на спину ОСОБА_5 і продовжила наносити удари кулаками обох рук в голову, спричинивши біля десяти ударів. На крик ОСОБА_5 підійшов ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які намагались припинити бійку. З цією метою ОСОБА_8 підняв ОСОБА_3 із ОСОБА_5 . В цей момент ОСОБА_3 нанесла удар правою ногою у ліву частину голови ОСОБА_5 .
В результаті нанесених ударів ОСОБА_5 спричинено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, синці на чолі та лівій висковій ділянці, на чолі справа, в ділянці нижньої щелепи справа, на тилі лівої кисті, множинні синці на обох гомілках та стегнах. Зазначені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричиняють за собою короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Аналізуючи частину 2 статті 9 КПК України випливає наступне - прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дослідив, проаналізував всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч. 2 ст. 17 КПК України.
Так, допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнала частково, суду пояснила, що 13 листопада 2017 року вони разом із потерпілою та їх друзями вживали спиртні напої в будинку ОСОБА_3 в с. Копистирин Шаргородського району Вінницької області. Біля 16 години 00 хвилин, спільно пішли до сільського кафе, де продовжили вживати алкогольні напої. Через деякий час потерпіла ОСОБА_5 запропонувала свідку ОСОБА_10 йти додому, на що остання погодилась. Вийшовши з кафе, потерпіла ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_10 пішли в напрямку своїх домівок, підтримуючи один одного за руки. В цей час, обвинувачена ОСОБА_3 наздогнала їх та схопила свідка ОСОБА_10 за одну з рук, потягнувши на себе, з пропозицією залишитись в кафе та продовжити спільне вживання спиртних напоїв. Одночасно, потерпіла ОСОБА_5 , зі слів обвинуваченої ОСОБА_3 , тримала ОСОБА_10 за іншу руку та тягнула в протилежному напрямку, а саме в напрямку дому. Як вказала обвинувачена ОСОБА_3 , в одну мить, потерпіла ОСОБА_5 відпустила руку ОСОБА_10 , підійшла до обвинуваченої ОСОБА_3 та нанесла їй удар кулаком руки в ніс, завдавши тілесні ушкодження у вигляді синців під очима. В подальшому, потерпіла ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_10 побігли по вулиці в напрямку своїх домівок, тікаючи від обвинуваченої ОСОБА_3 . В свою чергу ОСОБА_3 , наздогнала ОСОБА_5 , потягла її за капюшон куртки, від чого потерпіла впала на землю. Продовжуючи свої дії, обвинувачена ОСОБА_3 нанесла кілька ударів рукою в обличчя та один удар в тулуб потерпілої, однак точної кількості ударів та їх локалізацію згадати не змогла, оскільки була в стані алкогольного сп`яніння, а тому подробиць не пам`ятає. До правоохоронних органів обвинувачена ОСОБА_3 з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_5 не зверталась, інших показів з приводу інкримінованого їй злочину не надала.

Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_3 частково визнає свою вину, її винуватість у інкримінованому злочині доводиться та підтверджується сукупністю, належних, допустимих та достатніх доказів, перевірених, досліджених, проаналізованих та оцінених судом.
Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України доводиться наступними доказами:

- допитом потерпілої ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що удару в обличчя обвинуваченої ОСОБА_3 вона не наносила, натомість підтвердила покази останньої з приводу того, що ОСОБА_3 її наздогнала, кинула на землю, потягнувши за капюшон куртки і почала наносити численні удари кулаками рук та ніг в різні частини тіла. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_5 погано себе почувала, а тому звернулась в лікарню по медичну допомогу та правоохоронні органи про вчинене відносно неї кримінальне правопорушення;

- допитом свідка ОСОБА_8 , який суду повідомив, що перебуває на посаді сільського голови с. Копистирин Шаргородського району Вінницької області. В листопаді 2017 року, точної дати він не пам`ятає, у вечірню пору доби, перебуваючи в своєму домоволодінні почув крики та лайку, яка лунала з вулиці. Покликавши сусідку ОСОБА_9 , вони спільно вийшли на вулицю, подивитись що відбувається там. Прийшовши до місця події, останні побачили, як на землі лежала обличчям донизу потерпіла ОСОБА_5 , а зверху на ній сиділа обвинувачена ОСОБА_3 та наносила удари руками в голову ОСОБА_5 . Свідок ОСОБА_8 , з метою припинити бійку, почав розбороняти потерпілу та обвинувачену, відтягуючи ОСОБА_3 від ОСОБА_5 , в цей час обвинувачена ОСОБА_3 нанесла потерпілій ОСОБА_5 один удар ногою в ліву скроневу область голови;

- допитом свідка ОСОБА_11 , який суду пояснив, що в кінці листопада 2017 року до нього зателефонувала матір потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_12 і повідомила, що її доньку побили, одночасно запропонувала ОСОБА_11 спільно піти на пошуки доньки, оскільки остання відсутня вдома, на що останній погодився. Коли вони її знайшли, то побачили на голові гематому і численні синці. На питання хто її побив, ОСОБА_5 повідомила, що це зробила ОСОБА_3 ;

- допитом свідка ОСОБА_12 , яка надала покази аналогічні показам ОСОБА_11 ;

- допитом свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні повідомила, що в листопаді 2017 року спільно з обвинуваченою ОСОБА_3 , потерпілою ОСОБА_5 та іншими друзями вживали спиртні напої в будинку обвинуваченої, а потім в кафе-барі в с. Копистирин Шаргородського району Вінницької області. Коли ОСОБА_10 та ОСОБА_5 вийшли з бару та пішли в напрямку своїх домівок, їх наздогнала ОСОБА_3 та вхопила за руку ОСОБА_10 . В свою чергу ОСОБА_5 , тримала ОСОБА_10 за іншу руку, оскільки вони йшли притримуючи одна-одну. Обвинувачена запропонувала ОСОБА_10 повернутись та продовжити вживати спиртні напої, одночасно тягнучи її за руку в напрямку кафе. Потерпіла тягнула за руку ОСОБА_10 в напрямку дому. Зі слів свідка ОСОБА_10 , в одну мить, потерпіла ОСОБА_5 відпустила її руку, а обвинувачена ОСОБА_3 продовжила тягти в свою сторону, від чого ОСОБА_10 разом з ОСОБА_3 впали на землю, хоча свідок не впевнена в цій причині падіння, а також не змогла вказати її точну причину, так як, перебувала в сильному стані алкогольного сп`яніння та подробиць не пам`ятає. Після цього ОСОБА_10 підвелась на ноги і побачила, що потерпіла ОСОБА_5 побігла по вулиці втікаючи від обвинуваченої ОСОБА_3 . Свідок ОСОБА_10 припустила в судовому засіданні що потерпіла ОСОБА_5 нанесла удар обвинуваченій ОСОБА_3 , оскільки їй про це говорила обвинувачена на наступний день та вона бачила синці в ОСОБА_3 під очима. Наряду з цим, свідок зазначила, що нанесення потерпілою вищевказаного удару обвинуваченій вона не бачила, але вважає що він мав місце і став причиною подальшої бійки. Що відбувалось далі вона не бачила, оскільки пішла до двору сусідки, де перебувала в подальшому;

- висновком експерта №49 від 30 листопада 2017 року судово-медичної експертизи згідно якого у громадянки ОСОБА_5 мали місце наступні тілесні ушкодження : закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; синці-на чолі та лівій висковій ділянці, на чолі справа, в ділянці нижньої щелепи справа, на тилі лівої кисті; множинні синці на обох гомілках та стегнах. Дані тілесні ушкодження утворились від дії твердих тупих предметів (предмета), можливо і 13 листопада 2017 року та відносяться в своїй сукупності до легких тілесних ушкоджень, які спричиняють за собою короткочасний розлад здоров`я. Встановити кількість нанесених їй ударів по записам в медичних документах не представляється можливим. Малоймовірно утворення вищевказаних тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного росту;

- відомостями які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 від 02 грудня 2017 року, в якому остання показала, як її наздогнала обвинувачена ОСОБА_3 , потягнувши за капюшон куртки кинула на землю та почала наносити удари в різні частини тіла;

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, в силу вимог ч. 6 ст. 22 КПК України, суд дослідив докази, надані стороною обвинувачення, оскільки сторона захисту доказів суду не подавала.
При цьому, сторони кримінального провадження та потерпіла не заперечували щодо закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами.
Суд критично оцінює покази обвинуваченої ОСОБА_3 з приводу нанесення їй удару в обличчя потерпілою ОСОБА_5 , оскільки жодним іншим доказом в судовому засіданні дана обставина не доведена, про наявність тілесних ушкоджень в ОСОБА_3 , на наступний день після бійки, у вигляді синців під очима під час допиту повідомила свідок ОСОБА_10 , однак остання самого удару не бачила, а лише припускає що так було.
Під час судового засідання, сторони клопотань щодо визнання доказів неналежними або недопустимими не заявляли, а тому суд за наслідком їх дослідження, вважає докази такими, що відповідають вимогам глави 4 параграфу 1 КПК України щодо їх належності та допустимості.
Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 своїми діями нанесла легкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я останньої, а тому кваліфікує дії обвинуваченої за ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченої, яка на диспансерному обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, раніше не судима, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставин, пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Обставиною, обтяжуючою покарання ОСОБА_3 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченої статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченою, особи винуватої, наявності обставин, що обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на думку прокурора, висловлену у судових дебатах, думку потерпілої її представника, які просила покарати ОСОБА_3 суворо, думку захисника, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначаючи обвинуваченій зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для її виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає її особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов не заявлено, речових доказів та процесуальних витрат у провадженні немає.

Підстав для обрання запобіжного заходу немає.

Керуючись статтями 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити її покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Згідно зі статтями 376, 392, 393, 395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1