У Х В А Л А
25 жовтня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину, -
за участю скаржника ОСОБА_3
До Солом`янського районного суду м. Києва 30 серпня 2018 року надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину.
На обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що 28.08.2018 року через приймальну ГПД НАБ України він подав на ім`я керівника НАБ України ОСОБА_4 заяву за вихідним №2502/28 про вчинення кримінального правопорушення суддею ОСОБА_5 , яку уповноважена особа НАБ України зареєструвала за вхідним №В -7968.
Як вважає ОСОБА_3 , у поданій заяві він вказав усі ознаки вчиненого суддею ОСОБА_5 злочину та самостійно кваліфікував вчинення нею злочину за ст. 170, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст.375, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 396 КК України.
У заяві про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_3 повідомив, що у судовому провадженні слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_5 перебувала на розгляді судова справа за № 754/7606/18 за його клопотанням від 13.06.2018 року №2438/13. Ухвалою суду від 17.07.2018 року у справі №754/7606/18 суддя ОСОБА_5 залишила клопотання ОСОБА_3 без розгляду.
Як вказав ОСОБА_3 , вказану ухвалу від 17.07.2018 року було скасовано Апеляційним судом м. Києва, але підтверджень вказаного факту не надав.
У той же час, скасування ухвали судом апеляційної інстанції, винесеної суддею ОСОБА_5 у справі №754/7606/18 ОСОБА_3 вважає доказом вчинення суддею кримінального правопорушення.
За переконанням ОСОБА_3 , суддя при розгляді його клопотання завідомо застосувала неправильні норми процесуального права з метою помсти за його громадську позицію, а саме відкриття щодо неї кримінальних проваджень.
З огляду на зазначене, ОСОБА_3 звернувся із даною скаргою до слідчого судді, прохав розглянути її, зобов`язати внести до ЄРДР відомості за його заявою № 2502/28 від 28.08.2018 року про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 за правовою кваліфікацією -
ст. 170, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст.375, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 396 КК України, а також надати
ОСОБА_3 витяги з ЄРДР та процесуальні пам`ятки про права та обов`язки потерпілого у вказаних кримінальних провадженнях.
У судове засідання ОСОБА_3 з`явився, скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні. Крім того, прохав слідчого суддю при винесенні ухвали зобов`язати уповноважених осіб НАБ України внести відомості до ЄРДР за його заявою від 28.08.2018 року № 2502/28 за ст. ст. 170, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст.375, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396 КК України.
Уповноважені особи НАБ України у судове засідання не з`явилися, проте 13.09.2018 року на електронну адресу суду надійшли пояснення по справі, в яких указано наступне.
Національне антикорупційне бюро отримало заяву ОСОБА_3 від 28.08.2018 року №2502/28 щодо можливих протиправних дій судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , які на думку заявника, містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 170, 364, 366, 368, 375, 396 КК України, у той час, коли відповідно до норм чинного КПК України детективи НАБ України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 269-2, 410 КК України, за наявності визначених умов.
Зі змісту заяви ОСОБА_3 уповноважені особи НАБ України не вбачали наведених достатніх об`єктивних даних та конкретних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення вказаним суддею кримінального корупційного правопорушення, здійснення якого віднесено до підслідності детективів НАБ України.
Крім того, уповноважена особа НАБ України у поясненнях зазначила, що НАБ України відповідно до Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» не є органом правосуддя та не наділене повноваженнями встановлювати або оцінювати обставини судової справи та перевіряти законність та обґрунтованість прийнятих судом рішень.
Також, у п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 13 червня 2007 року №8 «Про незалежність судової влади», відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Така ж думка висловлена у Постанові Верховного Суду України від 15.04.2008 року у справі № 21-319во07 та аналогічної позиції дотримується Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку 11 (2008) уваги Комітету Міністрів Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою на звернення до Європейського суду з прав людини.
Тому, уповноважена особа НАБ України, з огляду на викладене нею, стверджувала, що бездіяльність зі сторони НАБ України відсутня.
Заслухавши скаржника, дослідивши скаргу, матеріали, додані до скарги, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно ч.1 п. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Згідно ч.4 цієї ж статті слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті чи реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
28.08.2018 року через приймальну ГПД НАБ України ОСОБА_3 подав на ім`я керівника НАБ України ОСОБА_4 заяву за вихідним №2502/28 про вчинення кримінального правопорушення суддею ОСОБА_5 , яку уповноважена особа НАБ України зареєструвала за вхідним №В -7968.
Як вважає ОСОБА_3 , у поданій заяві він вказав усі ознаки вчиненого суддею ОСОБА_5 злочину та самостійно кваліфікував вчинення нею злочину за ст. 170, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст.375, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 396 КК України, а у судовому засіданні прохав вважати їх кваліфікацію за ст. 170, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст.375, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396 КК України.
У той же час, частиною 5 ст. 216 КПК України визначено, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, за наявності визначених умов.
З огляду на вказане, можна прийти до висновку про відсутність підсудності щодо вказаної категорії злочинів уповноваженим особам НАБ України, та як наслідок не можливість їх виходи за межі, встановлені кримінальним процесуальним законодавством щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 28.08.2018 року за вихідним №2502/28 про вчинення кримінального правопорушення суддею ОСОБА_5 , яку уповноважена особа НАБ України зареєструвала за вхідним №В -7968.
Слідчий суддя приймає до уваги, що бездіяльність зі сторони уповноважених осіб НАБ України щодо розгляду заяви ОСОБА_3 відсутня, адже йому надано відповідь, а саму заяву скеровано для розгляду до Генеральної прокуратури України.
Крім того, відповідно до статей 126, 129 Конституції України, статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції України і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.
У Висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року висловлено, що безпідставно ініційованим досудовим розслідуванням порушується гарантія недоторканності суддів і їх незалежності у виконанні професійних обов`язків, а це є спробою втручання у здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Зниження рівня гарантій незалежності суддів опосередковано може призвести до обмеження можливостей реалізації права на судовий захист (п.п. 1.2, 1.3, 4.2, 4.3). Аналогічні роз`яснення змісту гарантій незалежності й недоторканності суддів надано у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13 червня 2007 р.
Разом з тим, відповіднодо ч. 1 ст. 108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закону. Тобто, у разі наявності у діях судді ознак порушень, передбачених ч.1 ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», особа, чиї саме права було порушено, має право звернутися із відповідною скаргою до Вищої ради правосуддя. Нормою частини 2 ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що скасування або зміна судового рішення не має наслідком дисциплінарну відповідальність судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли скасоване або змінене рішення ухвалено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов`язків.
У той же час, виходячи із норм ч. 2 ст. 24 КПК України, ОСОБА_3 скористався своїм правом на оскарження ухвали суду, про що повідомляє у своїй скарзі. Виходячи із даної норми, слідчий суддя приходить до висновку про те, що скаржник використав свої процесуальні права на оскарження ухвали, тобто висловив свою незгоду із прийнятим суддею ОСОБА_5 рішенням. Інші позапроцесуальні дії щодо виявлення не згоди із ухваленим судовим рішенням не передбачені.
Крім того, вимога скаржника зобов`язати керівника Національного антикорупційного бюро України внести відомості до ЄРДР є не коректною та не відповідає змісту ст. 214 КПК України.
З огляду на вищевикладене, враховуючи обґрунтованість пояснень уповноваженої особи НАБ України, вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД НАБ України.
Керуючись ст.ст. ст. 214, 216, 303, 306, 309 КПК України,-
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: