Справа № 453/1091/16-к
Провадження № 1-кп/456/11/2018
У Х В А Л А
про продовження строків тримання під вартою

"16" травня 2018 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

адвокатів ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000484 від 05.06.2016р. про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.03.2018 р. строк обраного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжений до 19.05.2018р.

Рішенням Вищої Ради Правосуддя №1267/0/15-18від 26.04.2018 р. звільнено суддю ОСОБА_11 з посади судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2018 р. справу розподілено колегії суддів: головуючий-суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвалою колегії суддів Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.04.2018 р. вказане кримінальне провадження призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просить суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати; ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна; немає близьких родичів чи інших осіб, які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру; не працевлаштований, що унеможливлює внесення ним застави; застосування до обвинуваченого інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого. Крім цього, звертає увагу суду, що судовий розгляд справи розпочато спочатку, потерпілий та свідки не допитані, а відтак, з метою усунення небезпеки впливу обвинуваченого на вказаних осіб, слід продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_9 просить суд застосувати домашній арешт, підтримує клопотання про особисту поруку.

Захисник ОСОБА_7 заперечив щодо клопотання прокурора, просить суд обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту або передати обвинуваченого на особисту поруку. Вважає, що прокурор в судовому засіданні не довів ризики, передбачені КПК України, а належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити інший, більш м`який запобіжний захід. Крім цього зазначив, що доказами, зібраними на досудовому слідстві вина його підзахисного не доведена.

Потерпілий ОСОБА_12 підтримав прокурора, зазначив, що має підстави побоюватися за своє життя та здоров`я.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого та потерпілого, вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задоволити, а в клопотанні обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Частиною 3 статті 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2016 року ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області відносно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід тримання під вартою до 05.08.2016 р. та ухвалою колегії суддів Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.03.2018 р. строк обраного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжений до 19.05.2018р. Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини в справі та незаконно впливати на потерпілого.

Суд вважає, що з моменту взяття підозрюваного ОСОБА_9 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Суд вважає за недоцільне дослідувати докази вини обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, оскільки наведене порушує принцип презумпції невинуватості та суперечить нормам кримінально-процесуального закону та ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно яких рішення суду повинно бути викладено у формулюваннях, які забезпечують принцип невинуватості особи. Колегія суддів вважає, що під час розгляду клопотання про продовження строків тримання під вартою, суд не вправі досліджувати докази і давати їм оцінку чи в інший спосіб перевіряти доведеність вини обвинуваченого, розглядати й вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті обвинувачення.
Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Суд враховує позицію потерпілого при вирішенні питання про застосування запобіжних заходів, зважаючи на наступне.

Відповідно до Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживань владою, затвердженої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 40/34 від 29 листопада 1985 р., до жертв слід ставитись із співчуттям і поважати їхню гідність. Вони мають право на доступ до механізмів правосуддя відповідно до національного законодавства. При цьому слід сприяти тому, щоб судові й адміністративні процедури максимально відповідали потребам жертв, зокрема шляхом забезпечення їм можливості викладу своєї позиції по суті справи і надання належної допомоги на всіх етапах судового розгляду відповідно до національного законодавства.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № К (85) 11 «Про положення потерпілого в рамках кримінального права і процесу» підкреслюється, що важливою функцією кримінального правосуддя має бути задоволення запитів і охорона інтересів потерпілого, підвищення довіри потерпілого до кримінального правосуддя, у зв`язку з чим необхідно більшою мірою враховувати запити потерпілого на всіх стадіях кримінального процесу.

В судовому засіданні потерпілий зазначив, що має підстави побоюватися за своє життя та здоров`я, а тому просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому.

Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінуються обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад три роки, крім виняткових випадків.

З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_9 та тяжкості інкримінованого йому діяння, вік та стан його здоров`я, відсутність жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, а також той факт, що розгляд справи розпочато з підготовчого судового засідання і не допитано свідків та потерпілого, останній має підстави побоюватися за своє життя та здоров`я, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без визначення розміру на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задоволити, в клопотанні обвинуваченого та його захисника про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту або особистої поруки відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового poзслідування чи в суд на першу про те вимогу.
За змістом закону особиста порука як запобіжний захід застосовується з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його своєчасної участі в кримінальному провадженні.
Суд вважає недоцільним застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді особистої поруки та вважає такими, що заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати; ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна; не працевлаштований, що унеможливлює внесення ним застави; застосування до обвинуваченого інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого. Крім цього, суд звертає увагу, що ОСОБА_13 , який звернувся до суду з клопотанням про взяття особи на особисту поруку в підготовче судове засідання не з`явився, а відтак, суд позбавлений можливості встановити, чи дійсно вказана особа звернулася до суду і чи підтримує вона заявлене клопотання, як і встановити інші дані, необхідні для вирішення питання про передачу особи на особисту поруку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, суд

ухвалив:

Обвинуваченому ОСОБА_9 продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів - з 16 травня 2018 року до 14 липня 2018 року.

Копію ухвали вручити прокурору ОСОБА_5 , обвинуваченому ОСОБА_9 , захиснику ОСОБА_7 та скерувати начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП Львівської області для відома та виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3