УХВАЛА

Справа № 569/15892/18

29 серпня 2018 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області лейтенанта ОСОБА_4 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області лейтенант ОСОБА_4 за погодженням із прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: транспортний засіб марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , який вилучений 17.03.2018 у підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною користування та розпорядження таким майном.

В обґрунтування клопотання вказав, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 311 КК України, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України.

Із матеріалів клопотання вбачається, що не пізніше ніж з квітня 2017 року і до кінця другої декади березня 2018 року ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , діючи умисно та переслідуючи мету у постійному та швидкому незаконному отриманні доходу від вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин та прекурсорів, у порушення Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 № 863-XIV та інших нормативно-правових актів, спочатку розробили і створили латентний механізм контрабандного переміщення з країн Європейського Союзу в Україну з приховуванням від митного контролю таблеток «Cirrus» з вмістом прекурсору псевдоефедрину в особливо великих розмірах, їх подальшого перевезення, зберігання з метою збуту та збут на території Рівненської області для використання під час виготовлення іншими особами психотропних речовин, а потім вчиняли такі злочини на систематичній основі у вказаний період часу.

Водночас, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , чітко усвідомлюючи, що отримання у такий спосіб незаконних доходів можливе винятково у випадку наявності систематичного подальшого каналу збуту вказаних таблеток, прийняли рішення щодо залучення до такої протиправної діяльності осіб, які мають можливість надалі здійснювати їх використання під час вчинення інших злочинів у вказаній сфері та фінансово здатні придбавати їх за визначеною ціною, сприяючи таким чином в частині продовження злочинної діяльності.

Разом з тим, у період не пізніше ніж з квітня 2017 року і до кінця другої декади березня 2018 року, житель Рівненської області ОСОБА_6 , ставши обізнаним про вказані наміри ОСОБА_8 як учасника вищевказаної групи контрабандистів, маючи широке коло знайомств серед осіб з кримінального середовища та будучи раніше засудженим за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, зокрема їх збуті, на шлях виправлення не став, а навпаки, будучи схильним до вчинення таких кримінальних правопорушень та радикально налаштованою особою в частині продовження кримінально-протиправних дій, організував виникнення рішучості у ОСОБА_11 , а як наслідок утворив відповідну ланцюгову реакцію опосередковано і в ОСОБА_10 , на скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів у вказаній сфері шляхом здійснення замовлення щодо контрабандного переміщення в Україну вказаних таблеток «Cirrus» та відповідно їх придбання для подальшого використання під час здійснення інших злочинів проти здоров`я населення.

Упевненості протиправним намірам ОСОБА_10 та ОСОБА_8 додала поява додаткових напрямків збуту контрабандно ввезених в Україну вказаних таблеток жителю Здолбунівського району Рівненської області ОСОБА_9 та іншим невстановленим особам, які аналогічним чином сприяли реалізації кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу психотропних речовин та прекурсорів на території Рівненської області.

Прийшовши до переконання щодо вчинення таких злочинів у латентній формі, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 завчасно обговорили порядок та хід спільних протиправних дій та їх реалізацію у наступний спосіб.

ОСОБА_8 , діючи до визначеної у групі з ОСОБА_10 ролі, після прийняття від жителів Рівненської області ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та інших на даний час невстановлених осіб замовлення щодо контрабандного переміщення з Республіки Польщі визначеного ними обсягу таблеток «Cirrus» з вмістом прекурсору «псевдоефедрин» в особливо великих розмірах та після направлення останніми його вольових дій у потрібне русло в частині втілення задуманих злочинів, взяв на себе перед покупцями зобов`язання щодо їх незаконного придбання у Республіці Польща, подальше забезпечення їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, та перевезення на територію Рівненської області у заздалегідь обумовлені замовниками місця.

Надалі, ОСОБА_8 , усвідомлюючи складність реалізації вказаних намірів одноосібно та з метою дотримання численних заходів конспірації: використання великої кількості різноманітних терміналів мобільного зв`язку, сім-карток, використання умовностей під час спілкування, створення легендованої мети щодо виїзду за кордон, тощо, повідомляв ОСОБА_10 про необхідність виконання таких замовлень шляхом організації придбання вказаних таблеток у Республіці Польщі та подальшого їх контрабандного переміщення в Україну.

Водночас, чітко усвідомлюючи протиправність спільних дій та з метою запобігання викриття їх злочинних планів, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 обрали замість якнайкоротшого маршруту доставки таблеток в Україну через митні пости Волинської митниці ускладнений маршрут: Республіка Польща-Словацька Республіка-Україна задля забезпечення контрабандного переміщення таких таблеток.

У свою чергу ОСОБА_10 з метою досягнення успішного результату спільної злочинної мети щодо придбання та контрабанди в Україну таких прекурсорів, відшукав за невстановлених досудовим розслідуванням обставин джерело придбання у великих партіях таблеток «Cirrus» із вмістом прекурсору псевдоефедрину та встановив у вказаних цілях сталий контакт з особою, яка знаходилася у Республіці Польща, після чого поставив до відома ОСОБА_8 про досягнуту домовленість.

Після цього, ОСОБА_10 , задля реалізації спільного злочинного плану та виконуючи вказані функції, на початку березня 2018 року за допомогою телефонного зв`язку, а потім під час особистої зустрічі досягнув злочинної домовленості з невстановленою слідством особою, яка перебувала на території Республіки Польщі, про збут йому останньою на території вказаної країни у зазначений період часу таблеток «Cirrus» у кількості 28000 одиниць із вмістом прекурсору псевдоефедрину за грошові кошти у еквівалентному розмірі близько 54000 польських злотих.

У подальшому, ОСОБА_10 , діючи на виконання досягнутих з ОСОБА_8 домовленостей, з відома останнього та в інтересах реалізації їх протиправних намірів, виїхав 12.03.2018 через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС транспортним засобом марки «Volvo», номерний знак Республіки Польщі НОМЕР_2 з України в Республіку Польщу, де у проміжок з 12 по 16 березня 2018 року незаконно придбав у у невстановленої слідством особи за вищевказані грошові кошти 28000 таблеток «Cirrus» та доставив на територію Словацької Республіки для передачі ОСОБА_8 , забезпечивши таким чином реалізацію останнім кінцевого етапу їх контрабанди в Україну.

Маючи на меті виконання всіх обумовлених етапів конспірації та схеми вчинення таких злочинів, ОСОБА_8 14.03.2018 виїхав у вказаних цілях на транспортному засобі марки «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_3 через митний пост «Малий Березний» Закарпатської митниці ДФС з України у Словацьку Республіку для зустрічі з ОСОБА_10 .

Задля ускладнення виявлення заборонених до обігу на території України 28000 псевдоефериновмісних таблеток у процесі проходження прикордонно-митного контролю, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 забезпечили процес їх фасування у різних кількостях та поміщення до панчіх темних кольорів, а потім приховування у конструктивні ніші та під сидіннями заднього пасажирського ряду автомобіля марки «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_3 , тим самим забезпечивши унеможливлення їх виявлення шляхом візуального огляду співробітниками правоохоронних органів цього автомобіля, яким згідно з розробленим наперед планом мало відбутися контрабандне переміщення таких таблеток зі Словацької Республіки в Україну.

Повністю усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер таких дій та незважаючи на заборону до переміщення пвевдоефедриновмісних 28000 таблеток на територію України, ОСОБА_8 , цілеспрямовано виконуючи черговий етап досягнутого з іншими співучасниками злочинного плану, обрав під час проходження митного та прикордонного контролю «зелений коридор», що передбачає спрощену форму здійснення такого контролю.

Згідно з досягнутою раніше домовленістю з іншими співучасниками, ОСОБА_8 пройшов близько 05 год. 25 хв. 16.03.2018 на каналі «в`їзд» зі Словацької Республіки в Україну у митному пості « Ужгород» Закарпатської митниці ДФС України (м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 224) митний та прикордонний контроль, у ході яких задекларував відсутність у нього вказаних таблеток, тим самим приховав факт контрабанди прекурсорів в особливо великих розмірах в Україну.

Виконуючи замовлення ОСОБА_6 та інших осіб, діючи в інтересах останніх, ОСОБА_8 незаконно перемістив 16.03.2018 зі Словацької Республіки в Україну через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС 28000 таблеток з вмістом прекурсору «псевдоефедрину» масою 2592,85 грама.

Поряд з цим, під час проведення 17-18 березня 2018 року на території проїжджої частини поблизу будинку № 7 по вул. Жовтнева смт. Зоря Рівненської області огляду місця події поруч з ОСОБА_6 неподалік від автомобіля марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався останній, виявлено упакування, у якому містилися замовлені ним таблетки білого кольору у кількості 6781 одиниць, та які він отримав від ОСОБА_8 після повернення останнього з чергової поїздки з-за кордону за вищевказаним механізмом у зазначених цілях.

Згідно з Таблицею № 3 «Великі та особливо великі розміри прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом МОЗ України від 01.08.2000 № 188, псевдоефедрин, вагою понад 6 грам, є особливо великим розміром.

Водночас, під час проведення 17.03.2018 огляду автомобіля марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у фактичному користуванні ОСОБА_6 на ньому останній прибув для отримання у смт. Зоря Рівненської області для отримання вказаних таблеток, слідчим виявлено речовини, які містять у своєму складі психотроп, а тому з урахуванням інших матеріалів кримінального провадження і передбачених КПК України підстав, зазначений автомобіль вилучено.

З огляду на вказані обставини, у кримінальному провадженні № 0000009 слідчим, за погодженням з процесуальним керівником, 19.03.2018 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України незаконне придбання, зберігання, перевезення прекурсорів з метою виготовлення психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, з метою збуту.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 311 КК України підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності.
З урахуванням здобутих у ході здійснення досудового розслідування доказів, наявні у матеріалах кримінального провадження відомості дають достатні підстави вважати про те, що ОСОБА_6 , маючи умисел на виконання спільної з іншими учасниками групи злочинної діяльності у вказаній сфері, використовував транспортний засіб марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 для досягнення зазначеної мети, у тому числі шляхом перевезення ним контрабандно ввезених в Україну таблеток «Cirrus» з вмістом у них прекурсору псевдоефедрнину, в особливо великих розмірах.

У зв`язку з наявністю підстав, передбачених ст.ст. 98, 100 КПК України, а також те, що вищевказаний автомобіль призначався для перевезення зазначених прекурсорів, відповідно використовувався як знаряддя вчинення злочинів у сфері незаконного обігу прекурсорів в особливо великих розмірах, міг зберегти на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, 19.03.2018 слідчим винесено постанову про визнання вказаного автомобіля речовим доказом.

Надалі, 20.03.2018 слідчий суддя Рівненського міського суду, об`єктивно підійшовши до вивчення клопотання слідчого, яке погоджене з процесуальним керівником, з урахуванням наявних на те передбачених законних підстав, а також те, що зазначений автомобіль має значення для досудового розслідування, може бути доказом під час судового розгляду, врахувавши підтвердження законності залишення майна у володінні органів досудового розслідування та відсутності підстав для його повернення, постановив ухвалу про накладення арешту на транспортний засіб марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , з метою збереження речових доказів.

У подальшому, адвокат ОСОБА_12 , діючи в інтересах ОСОБА_7 , звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з клопотанням про скасування арешту з вказаного автомобіля, однак, у зв`язку із значним досвідом у сфері юриспруденції та відповідно усвідомленням щодо правомірності попередньої ухвали суду про застосування такого заходу забезпечення, відкликала його, а тому слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області постановив ухвалу про залишення вказаного клопотання без розгляду.

Окрім цього, зважаючи на необхідність дослідження всіх фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які досліджуються у цьому провадженні, 21.06.2018 у ході допиту ОСОБА_7 , остання вказала на систематичність збуту їй ОСОБА_6 психотропних речовин, їх перевезення останнім вказаним автомобілем, після чого надала й інші показання, які не у повному обсязі співпадають з матеріалами провадження, а тому дають підстави сумніватися у їх правдивості.

Водночас, ОСОБА_13 відмовився відповідати на всі без винятку запитання слідчого, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Незважаючи на об`єктивність прийняття 20.03.2018 судом ухвали про накладення арешту на вказаний автомобіль, адвокат ОСОБА_12 вдруге звернулася до Рівненського міського суду з клопотанням про скасування арешту з вказаного автомобіля.

Так, 23.08.2018 на адресу органу досудового розслідування надійшла ухвала слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 16.08.2018 у справі № 569/13905/18 для організації її виконання. В абз. 8 вказаної ухвали зазначено, що слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та причини своєї неявки до суду не повідомили. Однак, відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України будь-які повідомлення про час та місце розгляду такого клопотання по суті на адресу органу досудового розслідування та прокуратури Рівненської області не надходили, а тому сторона обвинувачення фактично була позбавлена можливості викласти доводи про необхідність залишення клопотання ОСОБА_12 без розгляду та подати для дослідження слідчому судді матеріали кримінального провадження, у тому числі велику кількість протоколів за результатами проведення стосовно фігурантів провадження негласних слідчих (розшукових) дій, і як наслідок забезпечити таким чином об`єктивний його розгляд.

Як наслідок, слідчий суддя Рівненського міського суду не у повній мірі дослідив матеріали цього кримінального провадження, у зв`язку з чим під час розгляду зазначеного клопотання безпідставно прийшов до висновку про те, що накладення арешту на автомобіль марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 є безпідставним і необгрунтованим, а тому постановив ухвалу про його повернення ОСОБА_14 фактично не врахувавши той факт, що останній належить до категорії речових доказів та таким чином існують всі передумови для його пошкодження та/або знищення.

Вказана ухвала слідчого судді фактично позбавляє сторону обвинувачення реалізації виконання обов`язку доказування та збирання доказів, їх оцінки у порядку, передбаченому цим Кодексом, тим самим фактично запобігаючи можливості слідчим вирішити питання на предмет їх належності, допустимості, достовірності, а також їх дослідженні з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а також у подальшому безпосередньому дослідженні доказів під час судового розгляду.

Також, слідчий суддя, не дослідивши за вказаних обставин з усіма матеріалами провадження, обмежився тільки загальним формулюваннями своїх обґрунтувань, якими він керувався при прийнятті зазначеного процесуального рішення в частині скасування арешту, ненавівши при цьому фактичних підстав для скасування саме такого заходу забезпечення як арешт майна, що у свою чергу може призвести до невиконання завдань кримінального судочинства.

Повернення ОСОБА_6 чи іншим особам речових доказів, у тому числі під розписку на відповідальне зберігання в користування, навіть без права розпорядження та відчуження, призводить до настання передумов для їх пошкодження та/або знищення, відчуження, втрати.

Тому, з метою виконання стороною обвинувачення обов`язку доказування та збирання доказів, їх оцінки у порядку, передбаченому цим Кодексом, надання можливості слідчому вирішити питання на предмет їх належності, допустимості, достовірності, а також їх дослідженні з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення необхідно накласти арешт на вказаний автомобіль, з метою забезпечення речових доказів та забезпечення конфіскації майна.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задоволити.

ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась про дату та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.172 КПК України, неприбуття її у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Заслухавши слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, дослідженими протоколами слідчих дій, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задоволити із наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України регламентовано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.5 ст.170 КПК України, у випадках пунктом 3 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Враховуючи вищевикладене, те що слідчим доведено, що вилучені під час обшуку транспортний засіб марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , який вилучений 17.03.2018 у підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тому з метою збереження речових доказів, та забезпечення конфіскації майна, як виду покарання слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення даного клопотання та накладення арешту на майно.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 131-132, 167, 170-173, 174, 175 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, а саме: транспортний засіб марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , який вилучений 17.03.2018 у підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною користування та розпорядження таким майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя