Справа № 357/8573/17 Головуючий у І інстанції Санін
Провадження № 11-сс/780/571/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 20.09.2018
УХВАЛА
Іменем України

20 вересня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретар - ОСОБА_4
за участю:
прокурора - ОСОБА_5

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного - ОСОБА_8

перекладача - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2017 року, про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004417 від 21.10.2015, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 21.10.2015 близько 12 години 10 хвилин водій ОСОБА_8 , керуючи технічно-справним автомобілем марки "МЕRCЕDЕS-BENZ SPRINTER" р.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі Київ Фастів - Біла Церква Тараща - Звенигородка, неподалік с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області, а саме поблизу розташування стели міста Біла Церква Київської області, від с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області у напрямку до м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог п. 1.2, 1.3, 1.5, 2.3б, 10.1, п. 11.2, 12.1, 12.3, 14.2в, 14.6г Правил дорожнього руху України, тобто водій ОСОБА_8 не діяв таким чином, щоб не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, проявив неуважність та безпечність, не рухався ближче до правого краю проїзної частини, невірно оцінив дорожню обстановку, змінивши напрямку руху ліворуч перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 та виїхав на смугу зустрічного для нього руху, по якій виконував маневр обгону в забороненому для цього місці, а саме на ділянці з обмеженою, через наявний крутий спуск по ходу його руху, оглядовістю, при цьому не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, у разі виникнення небезпеки для руху (зустрічного автомобіля «ВАЗ 21150» д.н.з НОМЕР_2 , що рухався на підйом) втратив можливість контролювати рух керованого ним автомобіля та безпечно керувати ним, після чого на правому краю смуги зустрічного для нього руху, відносно напрямку руху зустрічного транспорту, допустив зіткнення із зустрічним автомобілем «ВАЗ-21150» д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався по своїй смузі та мав перевагу в русі.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: розрив аорти; в лівій плевральній порожнині 850 см3, в правій 100 см3 крові, численні переломи ребер зліва та 1-го ребра справа; перелом обох кісток лівого передпліччя; ушкодження кісток таза та кісток лівого променезап`ясткового суглоба; масивний крововилив в м`яких тканинах грудної клітини зліва, забій обох легень.
Смерть ОСОБА_10 , 1962 року народження, настала від численних ушкоджень внутрішніх органів та кісток скелета з крововтратою. На це вказують: розрив аорти; в лівій плевральній порожнині 850см3, в правій 100 см3 крові, численні переломи ребер зліва та 1-го ребра справа; перелом обох кісток лівого передпліччя; ушкодження кісток таза та кісток лівого променезап`ясткового суглоба; масивний крововилив в м`яких тканинах грудної клітини зліва, забій обох легень; крововтрата; малокров`я внутрішніх органів.
Дані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .
Грубе порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.п. 1,2, 1.3, 1.5, 2.3б, 10.1, 11.2, 12.1, 12.3, 14.2в, п. 14.6г Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілому ОСОБА_10 .
Своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 , а саме в порушенні п.п. 1,2, 1.3, 1.5, 2.3б, 10.1, 11.2, 12.1, 12.3, 14.2в, п. 14.6г «Правил дорожнього руху України», підозрюваний ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.
До суду надійшло клопотання слідчого про арешт майна що належить підозрюваному ОСОБА_8 , а саме:
нежитлова будівля магазин під літерою «А», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, загальною площею 81.6 кв.м, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності одноособово належить підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, площею 0,1287 га, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності одноособово належить підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
нежитлова будівля (лазня), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, загальною площею 280.4 кв.м, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності одноособово належить підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
автомобіль "МЕRCЕDЕS-BENZ SPRINTER" р.н.з. НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_3 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , що на праві приватної власності одноособово належить підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2017 року клопотання слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській про арешт майна задоволено.
Накладено арешт на нежитлову будівлю магазин під літерою «А», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, загальною площею 81.6 кв.м, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності одноособово належить підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, площею 0,1287 га, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності одноособово належить підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
нежитлову будівлю (лазня), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, загальною площею 280.4 кв.м, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності одноособово належить підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
автомобіль "МЕRCЕDЕS-BENZ SPRINTER" р.н.з. НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_3 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , що на праві приватної власності одноособово належить підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 був обґрунтовано повідомлений про підозру в скоєнні ним тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, після чого останній повідомив, що він перетинає кордон та повертається до Польщі, що підтверджується відповіддю на запит та карткою перетину державного кордону України. На даний час на виклики до слідчого відділу підозрюваний ОСОБА_8 не з`являвся та за місцем проживання відсутній. На даний момент місце знаходження його невідоме, у зв`язку з чим він оголошений в розшук.
09.10.2017 потерпілою ОСОБА_11 , потерпілою ОСОБА_10 та потерпілою ОСОБА_12 був заявлений цивільний позов до підозрюваного ОСОБА_8 , на загальну суму 1 500 000,00 гривень, у зв`язку з завданою ним вказаним злочином моральною шкодою, що полягає в їх душевних стражданнях, на вище вказану суму.

Враховуючи вищенаведене, для забезпечення цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_12 необхідно накласти арешт на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_8 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2017 року про накладення арешту на майно скасувати.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що даним арештом порушено ряд його прав, а дана ухвала безпідставна і невмотивована.
Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_8 , який подану апеляційну скаргу підтримав, думку захисниківОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу підтримали та підтвердили її доводи, просили апеляційну скаргу задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке.

За змістом ч.1 ст. 172 КПК України розгляд клопотання про арешт майна проводиться за участю підозрюваного, проте неприбуття його в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Аналіз цієї норми закону дає підстави стверджувати, що виклик підозрюваного до суду для розгляду клопотання про арешт майна є обов`язковим. Між тим, матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що ОСОБА_8 викликався у судове засідання для участі в розгляді клопотання про арешт майна із наданням йому клопотання та матеріалів, якими це клопотання обґрунтовується у перекладі на рідну для нього мову.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна для відшкодування шкоди, завданої злочином, повинні зазначатись докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди. Між тим, матеріали, якими обґрунтовується клопотання про арешт майна не містять будь-яких доказів як факту завдання шкоди, так і розміру цієї шкоди. В порушення вимог ч.3 ст. 172 КПК України слідчий суддя клопотання слідчому, із встановленням строку, передбаченого цією нормою закону, не повернув, призначив його до розгляду та задовольнив за відсутності доказів, які підтверджують зазначені вище обставини.

Накладаючи арешт на зазначене вище майно слідчий суддя не в повній мірі врахував правовий статус цього майна та будь-яких висновків щодо правового статусу цього майна слідчий суддя в ухвалі не навів.

Зазначені вище порушення вимог кримінального процесуального закону перешкоджали слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим колегією суддів вони визнаються істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Поряд із цим, вирішуючи питання про можливість задоволення апеляційної скарги в частині скасування арешту, колегія суддів враховує наступне.

Предметом розгляду в даному судовому засіданні є апеляційна скарга, подана на ухвалу слідчого судді. Аналіз положень п.п. 18, 22 ч.1 ст. 3 КПК України дає підстави стверджувати, що повноваження слідчого судді по здійсненню судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні поширюються на правовідносини, які виникають на стадії досудового розслідування. Наведене вказує на те, що із моменту скерування до суду обвинувального акту, тобто фактичного початку стадії судового провадження, слідчий суддя втрачає повноваження по здійсненню судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, які переходять до суду. Ця обставина повністю узгоджується із положеннями ч.3 ст. 315 КПК України, за змістом якої на стадії судового провадження, яке розпочинається із підготовчого судового засідання саме до компетенції суду належить вирішення питань щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 124, 126, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 7, 8, 26, 370 КПК України забезпечується незалежність судів у прийнятті рішень, вплив на суддів у будь-який спосіб та втручання у діяльність суду забороняється. Одним із способів втручання у діяльність суду є вчинення дій чи прийняття рішень, віднесених до компетенції суду.

Як встановлено в ході розгляду апеляційної скарги обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 скерований до суду, кримінальне провадження на даний час перебуває на етапі призначення підготовчого судового засідання. Ця обставина учасниками кримінального провадження, які приймають участь у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_8 , не оспорюється. Із урахуванням наведеного вище та відповідно до вимог ч.3 ст. 315 КПК України вирішення питання про захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна ОСОБА_8 віднесено до компетенції суду першої інстанції. Прийнявши на цьому етапі кримінального провадження рішення щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна обвинуваченого ОСОБА_8 суд апеляційної інстанції безумовно втрутиться у повноваження суду першої інстанції, якому належить розгляд обвинувального акту по суті, що є однією із форм втручання у діяльність суду. Наведене вказує на неможливість вирішення питання про зазначений вид забезпечення кримінального провадження судом апеляційної інстанції, як шляхом скасування арешту, так і шляхом відмови у його скасуванні.

У зв`язку із викладеним колегія суддів вважає за необхідне, встановивши наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, допущених у ході накладення арешту на майно ОСОБА_8 , про які вказано вище, що є необхідним для реалізації права ОСОБА_8 на апеляційне оскарження, закрити провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.10.2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.
Встановити наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які зазначені у мотивувальній частині цієї ухвали, допущених у ході накладення арешту на майно ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0004417.
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2017 року, про накладення арешту на майно закрити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3