Справа № 346/3406/18
Провадження № 1-кп/346/389/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Колегія суддів Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Коломия клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою по кримінальному провадженню про обвинувачення

ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.5 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_6 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабежі) поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням у житло, вчиненого в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 22 червня 2018 року щодо обвинуваченої було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк два місяці.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу.

Прокурор в судовому засіданні наголосив на необхідності продовження строків тримання під вартою обвинуваченої,оскільки вчинений злочин є тяжкими, обвинувачена не працює, може ухилитись від суду, незаконно впливати на свідків , у обвинуваченої відсутнє нерухоме чи рухоме майно, тяжкість покарання за вчинене кримінальне правопорушення, за яке санкція відповідної статті 186 ч.5 КК України ,за якою обвинувачується ОСОБА_6 , передбачає покарання від 8 до 13 років позбавлення волі.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник заперечили щодо продовження відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просять застосувати домашній арешт,оскількиобвинувачена має 5 дітей та певні хронічні захворювання.

Заслухавши сторони процесу , дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний стосовно обвинуваченої слід продовжити, виходячи з наступного.

Підстави для арешту передбачені нормами КК України та КПК України, Конвенцією про захист прав людини і основних свобод людини, а саме ст.5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду по правам людини. Основна мета вказаної ст.5 Конвенції заключається в тому, щоб виключити необгрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі «Маккей проти Великобританії»). ЄСПЛ звертає увагу , що вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства,а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа «Плесо проти Угорщини»). В рішенні по справі «Джессіус проти Литви» ЄСПЛ роз`яснив , що в розумінні ст.5 Конвенції особа може бути взята під варту на підставі підпункта «с» пункта 1 цієї статті тільки в рамках кримінального судочинства з метою, щоб дана особа предстала перед компетентним органом за наявності обгрунтованої підозри. Суть терміну «обгрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обгрунтованою залежить від обставин справи.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, висловленої судом у п. 79 рішення Суду у справі Харченко проти України та у п. 170 рішення Суду у справі Лабіта проти Італії, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Таким чином, тримання під вартою і доставка до компетентного правоохоронного органу особи, щодо якої існує підозра у вчиненні кримінального правопорушення, якщо особа ухиляється або може ухилитись від покладених на неї обов`язків , передбачених законом, є належним засобом.

Щодо обвинуваченої було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 22 червня 2018 року, оскільки обвинувачена може ухилитись від суду, незаконно впливати на свідків ,у обвинуваченої відсутнє нерухоме чи рухоме майно, а також тяжкість покарання за вчинене кримінальне правопорушення, за яке санкція відповідної статті 186 ч.5 КК України ,за якою обвинувачується ОСОБА_6 , передбачає покарання від 8 до 13 років позбавлення волі.

Крім цього, у вищевказаній ухвалі Коломийського міськрайонного суду від 22 червня 2018року, яка є в матеріалах справи, зазначено і інші обставини, які послужили підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, обвинувачена не працює, не має постійного доходу, не має міцних соціальних зв`язків.

На даний час судовий розгляд даного кримінального провадження ще не розпочався , вищеперераховані обставини зазначені у вищезгаданій ухвалі Коломийського міськрайонного суду від 22 червня 2018 року , не змінилися, інших обставин, які б надавали підстави до зміни запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Суд враховує, що взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, але вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, зокрема застосування запобіжного заходу у виді особистої поруки є неможливим через відсутність осіб, які згодні взяти на себе це зобов`язання, а застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи домашнього арешту є занадто м`яким запобіжним заходом, що не відповідає характеру вчиненого кримінального правопорушення та особі підозрюваного.

За наведених обставин, запобіжний захід обвинуваченій, визначений ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 22 червня 2018 року, слід продовжити.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.183, 331, 369-372, ч. 2 ст. 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 , визначений ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 22 червня 2018року , у вигляді тримання під вартою вважати продовженим строком на 60 днів, тобто до 14 жовтня 2018 року, до 15.00 год.

Копію ухвали вручити обвинуваченій та прокурору після її проголошення та направити начальнику УВП-12 м.Івано-Франківська та у ВК-41 с.Товмачик Коломийського району.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3