УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2018 року

м. Київ
справа 554/3364/17
провадження № 51-687ск 17
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 13 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 27 листопада 2017 року в межах кримінального провадження № 0000103 про обвинувачення
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК.
Суть питання
За вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 13 червня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією майна, яке є його власністю.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 27 листопада 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Не погоджуючись з постановленими судовими рішеннями, засуджений ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, до якої долучив клопотання про поновлення йому строку на касаційне оскарження.
В обґрунтування поважності пропуску строку на касаційне оскарження засуджений зазначає, що він відбуває покарання в місяцях позбавлення волі і не мав змоги дізнатись про те, що Верховним Судом повернуто касаційну скаргу його захисника, а коли дізнався, самостійно звернувся з касаційною скаргою, яку було повернуто.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
При цьому правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу.
Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.
Порядок обчислення процесуальних строків визначений ст. 115 КПК. Частиною 4 вказаної норми процесуального закону визначено, що при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_4 була постановлена 27 листопада 2017 року, та вручена йому (згідно інформації, наданої працівником Октябрського районного суду м. Полтави) 08 грудня 2017 року. Таким чином, останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для засудженого ОСОБА_4 було 12 березня 2017 року.
Однак, засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу після закінчення трьохмісячного строку на касаційне оскарження, визначеного ч. 2 ст. 426 КПК.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Наведені у клопотанні доводи засудженого про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження Верховний Суд не визнає поважними, оскільки ОСОБА_4 жодним чином не обґрунтував, як вказана ним причина позбавила його можливості раніше подати касаційну скаргу, беручи до уваги, що засуджений не позбавлений права окремо від свого захисника звернутися з касаційною скаргою, а також враховуючи, що вперше ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду лише 21 травня 2018 року, тоді як касаційна скарга його захисника була повернута ухвалою Верховного Суду 29 січня 2018 року.
З огляду на викладене, оскільки інших доводів поважності пропуску строку на касаційне оскарження засуджений ОСОБА_4 в касаційній скарзі не навів, Верховний Суд дійшов висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки ОСОБА_4 подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а з його клопотання не вбачається підстав для його поновлення.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення йому строку на касаційне оскарження вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 13 червня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 27 листопада 2017 року.
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3