АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/565/18 Справа № 700/148/18 Категорія: ч.2 ст.389 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів секретаря судового засідання з участю прокурора обвинуваченого ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 24 травня 2018 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дзензелівка Маньківського району Черкаської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немаючого, засудженого Лисянським районним судом Черкаської області від 11.12.2017 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт,

визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено йому покарання шість місяців арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання повністю приєднано не відбуте покарання за вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 11.12.2017 року у виді 64 годин громадських робіт, що за п.4 ч.1 ст.72 КК України відповідає 8 дням арешту, та остаточно до відбуття ОСОБА_7 призначено 6 (шість) місяців 8 (вісім) днів арешту.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції обвинуваченого ОСОБА_7 засуджено за те, що він умисно, безпричинно не з`являвся для відбування покарання у вигляді громадських робіт до Рубаномостівської сільської ради Лисянського району Черкаської області. Так, вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 11.12.2017 року ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт. 19.01.2018 року ОСОБА_7 поставлений на облік Лисянського РС з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації та направлений для відбування покарання до Рубаномостівської сільської ради Лисянського району Черкаської області, тобто за місцем фактичного його проживання. Проте ОСОБА_7 19.02.2018 року, 20.02.2018 року, 21.02.2018 року, 22.02.2018 року, 25.02.2018 року, 26.02.2018 року, 02.03.2018 року, 05.03.2018 року умисно, безпричинно не з`являвся для відбування покарання у вигляді громадських робіт до Рубаномостівської сільської ради Лисянського району Черкаської області.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, тобто ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить оскаржуваний вирок змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при визначенні ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю вироків, в порушення вимог ч.1 ч.2 ст.71 КК України, вийшов за межі максимального строку такого виду покарання як арешт, оскільки призначене судом покарання у виді арешту не може перевищувати 6 місяців.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу із зазначених у ній мотивів, просив її задовольнити, думку обвинуваченого, який погодився із вимогами викладеними в апеляційній скарзі прокурора та просив їх задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_8 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину за який він засуджений при обставинах, викладених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, які належним чином були досліджені в судовому засіданні в порядку ст.349 ч.3 КПК України і яким дана вірна юридична оцінка, а тому колегія суддів не перевіряє фактичні обставини справи, оскільки учасники судового провадження позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.389 КК України судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

Проте при призначенні покарання ОСОБА_7 , на думку суду апеляційної інстанції, місцевий суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Так відповідно до ч.1 ст.60 КК України покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження Лисянський районний суд Черкаської області при визначенні ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю вироків, в порушення вимог ч.1 ч.2 ст.71 КК України, вийшов за межі максимального строку такого виду покарання як арешт, оскільки призначене судом покарання у виді арешту не може перевищувати 6 місяців, остаточно призначивши до відбуття покарання у виді 6 місяців 8 днів арешту.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині КК України.

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду вважає, що місцевий суд в порушення вимог чинного законодавства призначив покарання обвинуваченому

ОСОБА_7 ,чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а відтак доводи апеляційної скарги прокурора є слушними і в зв`язку з цим, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

З урахуванням викладеного, вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 24 травня 2018 року підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, а апеляція прокурора підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409, 413 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 24 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 засудженого за ч.2 ст.389, ч.1 ст.71 КК України до 6 (шести) місяців 8 днів арешту змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим ч.2 ст.389 КК України до 6 (шести) місяців арешту.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.71 КК України за сукупністю вироків з вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 11.12.2017 року остаточно призначити ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.
В решті вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 24 травня 2018 року, щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення суду апеляційної інстанції може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :