Справа № 199/5472/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2018 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001292 від 31.05.2018 відносно:
ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калинівка Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, який має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює водієм навантажувача в ТОВ «Логістик Юніон», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

31.05.2018 приблизно о 08:30 годині водій ОСОБА_3 , керуючи особистим технічно справним автомобілем «ВАЗ 21093», н.з. НОМЕР_1 , рухався в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра по Донецькому шосе з боку вул. Березинська в напрямку вул. Передова.

Під час руху ОСОБА_3 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановку та її змінам, наближаючись до регульованого перехрестя з вулицею Петрозаводська, при увімкненні в напрямку його руху сигналу світлофора, що забороняє йому рух (червоного), не зупинився у встановленому місці, не надав дорогу пішоходам, які перетинають проїзну частину по регульованому пішохідному переходові, позначеному дорожньою розміткою 1.14.3, на зелений сигнал світлофору, продовжив свій рух, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , що рухалась справа наліво за напрямком його руху по вказаному пішохідному переходу.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; закритого осколкового підголовчастого перелому правої малогомілкової кістки з задовільним стоянням відламків, підшкірної гематоми верхньої третини правої гомілки; закритого внутрішньо-суглобового осколкового імпресійного (вдавленого) перелому латерального мищелку лівої великогомілкової кістки зі зміщенням відламків; синця по задній поверхні правого ліктьового суглобу з переходом на задню поверхню правого передпліччя у верхню третину, садна - по задній поверхні правого ліктьового суглобу (на тлі синця), що, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як таких, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21093», н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п. 8.7.3 е), 8.10 Правил дорожнього руху України, які свідчать: п. 8.7.3 е) Сигнали світлофора мають такі значення: е) «Червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»; п. 8.10 «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає не ближче 10 м. до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів», невиконання яких знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Необережні дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як такі, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 надала письмову заяву, в якій просила на підставі ст. 46 КК України звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , оскільки вона з обвинуваченим примирилася та останній заподіяну їй шкоду відшкодував в повному обсязі, при цьому будь-яких вимог матеріального або морального характеру до обвинуваченого вона не має.

Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні також просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та про закриття кримінального провадження на підставі п. 1) ч. 2 ст. 284 КПК України, оскільки він вперше вчинив злочин з необережності, який відноситься до невеликої тяжкості, вину у вчиненому визнає в повному обсязі, щиросердно розкаявся у вчиненому, відшкодував потерпілій ОСОБА_7 моральну та матеріальну шкоду в повному обсязі та примирився з нею.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 не заперечувала проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання потерпілої ОСОБА_7 підлягає задоволенню, оскільки є всі підстави, передбачені ст. 46 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.

Так, згідно п. 1) ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до п. 2) ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що при розгляді питання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Стаття 46 КК України визначає, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Суд приймає до уваги роз`яснення, яке міститься в п. 4 Постанови № 12 від 23.12.2005 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», відповідно до якого за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Обвинувачений ОСОБА_3 вперше вчинив необережний злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості і не є корупційним злочином, свою вину визнав в повному обсязі, щиросердно розкаявся у скоєному, примирився з потерпілою ОСОБА_7 та відшкодував завдані їй збитки.

Факт щирого каяття ОСОБА_3 та його примирення з потерпілою підтверджується тим, що обвинувачений після вчинення наїзду на потерпілу, намагався надати першу медичну допомогу, до повідомлення йому про підозру у вчиненні злочину надавав покази слідчому про повне визнання своєї вини у дорожньо-транспортній пригоді, чим активно сприяв розкриттю злочину, у повному обсязі відшкодував завдані потерпілій ОСОБА_7 збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і примирився з останньою, про що потерпіла в судовому засіданні заявила, що не має до обвинуваченого претензій морального або матеріального характеру та просить закрити кримінальне провадження з підстав, передбачених ст. 46 КК України.

Суд також приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 працює в ТОВ «Логістик Юніон» водієм навантажувача, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню та неповнолітню дитину.

Таким чином, викладені вище обставини свідчать про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без застосування заходів кримінального покарання, а тому ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України закриттю на підставі п. 1) ч. 2 ст. 284 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись п. 2) ч. 3 ст. 314, ст.ст. 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання потерпілої ОСОБА_7 задовольнити.

Кримінальне провадження № 0001292 від 31.05.2018 відносно ОСОБА_3 за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - закрити на підставі п. 1) ч. 2 ст. 284 КПК України, а ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.

Речові докази, якими визнані:

- автомобіль «ВАЗ 21093», р.н. НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_3 ;
- компакт-диск з відеозаписом обставин дорожньо-транспортної пригоди - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1