Провадження № 11-кп/792/186/18
Справа № 675/2070/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.04.2018 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :

судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Замкова виправна колонія № 58» апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ізяславського районного суду від 27 грудня 2017 року, -

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Ізяславського районного суду від 27 грудня 2017 року у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку суду відповідно до ст. 537 КПК України та стягнення моральної шкоди відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 суд виходив з того, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК України можуть застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк. Можливість умовно-дострокового звільнення та заміни не відбутої частини покарання більш м`яким для осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі ст.ст. 81, 82 КК України не передбачають. Законодавство України про кримінальну відповідальність визначає механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі шляхом помилування актом Президента України стосовно індивідуально визначеної особи і таким правом може скористатися ОСОБА_7 . Крім того, відмовляючи у стягненні моральної шкоди суд виходив з того, що таке питання не вирішується судом в порядку, передбаченому розділом VІІІ «Виконання судових рішень».

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Ізяславського районного суду від 27.12.2017 року та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про усунення невідповідностей такого виду покарання в Україні як довічне позбавлення волі гарантіям, встановленим в ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказує, що суд підтвердив доводи ОСОБА_7 про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини покарання у виді довічного позбавлення волі, яке не передбачає дієвого механізму перегляду справи та реальної можливості звільнення з місць позбавлення волі визнається таким, що не відповідає гарантіям ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тобто є жорстоким, нелюдським та таким, що принижує гідність покаранням. При цьому суд відмовив у задоволенні клопотання.

Судом не було застосовано норми Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 р. Не було роз`яснено яким саме чином та у який спосіб належить вирішувати заявлені у клопотанні питання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення захисника, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2014 року за п.6., п.13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.185, ч.ч.1, 2 ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у його власності.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18.02.2015 року вирок Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2014 року щодо ОСОБА_7 залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.04.2016 року вирок Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2014 року та ухвала Апеляційного суду міста Києва від 18.02.2015 року щодо ОСОБА_7 залишені без змін.

Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, від 10.03.2015 року вирок Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2014 року набрав законної сили 18.02.2015 року.

Висновок суду про безпідставність клопотання засудженого ОСОБА_7 про: визнання факту невідповідності в Україні такого виду покарання як довічне позбавлення волі гарантіям ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 28 Конституції України; усунення протиріччя, що виникло в момент призначення покарання у виді довічного позбавлення волі шляхом призначення покарання, яке б відповідало гарантіям ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 28 Конституції України, а саме позбавлення волі на певний строк; виплату компенсації завданої моральної шкоди у розмірі 300000 грн, є обґрунтованим.

Стаття 51 КК України визначає види покарань, зокрема відповідно до п.п. 11, 12 цієї статті до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі види покарань: позбавлення волі на певний строк; довічне позбавлення волі.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року (справа №5-16кс11), яка є обов`язковою для всіх судів, покарання у виді довічного позбавлення волі не належить до строкових видів покарання і відповідно до нього не можна застосовувати строкові критерії.

У статтях 81, 82 КК України врегульовані питання умовно- дострокового звільнення та заміни покарання більш м`яким.

Вказані норми не передбачають можливості умовно-дострокового звільнення та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким для осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі.

Механізмом захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі передбачений ст. 87 КК України, ст. 151 КВК України.

Відповідно до ч.2 ст.87 КК України актом помилування Президента України може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років.

Засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття ним не менше 20 років призначеного покарання (ч.7 ст.151 КВК України).

Суд першої інстанції всебічно дослідив матеріали кримінального провадження, правильно застосував норми матеріального права, практику Європейського суду з прав людини та прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 .

Також суд обґрунтовано не знайшов підстав для стягнення на користь засудженого ОСОБА_7 моральної шкоди, оскільки така вимога не вирішується судом в порядку, передбаченому ст.ст. 537-539 розділу VІІІ «Виконання судових рішень» КПК України.

Твердження апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про те, що суд підтвердив його доводи, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини покарання у виді довічного позбавлення волі, яке не передбачає дієвого механізму перегляду справи та реальної можливості звільнення з місць позбавлення волі визнається таким, що не відповідає гарантіям ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тобто є жорстоким, нелюдським та таким, що принижує гідність покаранням і при цьому суд відмовив у задоволенні клопотання на законність ухвали суду не впливають.

При прийнятті ухвали суд першої інстанції проаналізував норми національного законодавства, практику Європейського суду з прав людини та правильно вказав в ухвалі про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 , оскільки законодавство України не передбачає можливість заміни покарання засудженому до довічного позбавлення волі іншим покаранням і такі правові положення не суперечать ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практиці Європейського суду з прав людини та ст. 28 Конституції України.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що судом не було роз`яснено яким саме чином та у який спосіб належить вирішувати заявлені у клопотанні питання.

Місцевий суд у судовому рішенні вказав механізм захисту прав осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, передбачений ст. 87 КК України (помилування), Положенням «Про порядок здійснення помилування» затвердженого Указом Президента від 21.04.2015 р. № 223/2015.

Не впливають на законність ухвали суду і доводи про те. що суд не застосував норми Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 р.

Відповідно до преамбули Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., № 3477-IV цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права (ст.17 Закону № 3477-IV).

Суд першої інстанції при розгляді клопотання засудженого застосував практику Європейського суду з прав людини, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та прийшов до правильного висновку про відсутність підстав, передбачених законодавством України та практикою Європейського суду з прав людини для заміни засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі іншим покаранням.

Суд правильно застосував норми матеріального права, ухвала суду є законною та обґрунтованої і підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.407, 418, 419, 537-539 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Ізяславського районного суду від 27 грудня 2017 року про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку суду відповідно до ст. 537 КПК України та стягнення моральної шкоди залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2