Провадження № 1-кс/760/7445/18
У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю детектива Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва клопотання детектива Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , погоджене прокурором шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 00000592 від 05.09.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання детектива Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , погоджене прокурором шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 00000592 від 05.09.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що детективами Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000592 від 05.09.2017, за фактом вчинення службовими особами державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» та іншими особами заволодіння грошовими коштами ДП «МТП «Южний» шляхом зловживання своїм службовим становищем в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб.

23.05.2018 детективами НАБУ на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21.05.2018 проведено обшук в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 34265116), в якій проживає ОСОБА_6 .

В ході проведення обшуку вилучено:

- мобільний телефон iPhone 5S, s/n НОМЕР_1 -E2642B IMEI: НОМЕР_2 з невідомою СІМ-картою;

- мобільний телефон iPhone 5S, s/n 579C-E2642B IMEI: НОМЕР_3 з СІМ-картою НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон iPhone 5S, s/n 579C-E2816А IMEI: НОМЕР_5 з СІМ-картою НОМЕР_6 .

На думку органу досудового розслідування, вказані речі були вилучені відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України та є тимчасово вилученим майном, інформація що міститься на вказаних пристроях, має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні та вирішення завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Зокрема, щодо вилучених мобільних телефонів існує сукупність розумних підозр вважати, що інформація, яка міститься в даному майні, є доказом злочину, а, отже, з метою збереження речового доказу від пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження існує нагальна потреба в його арешті. Підозри вважати, що вилучене майно є доказом злочину обґрунтовуються тим, що в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що особи, причетні до злочину у свої можливій злочинній діяльності використовують методи конспірації, при цьому намагаються не використовувати стільниковий зв`язок, а використовувати різноманітні додатки до телефонів, смартфонів, електронних інформаційних систем тощо для розмов, передачі листів, повідомлень, документів, іншої інформації каналами інтернет зв`язку. Саме тому в ході проведення обшуку було вилучено засіб зв`язку (телефони) з використанням яких планується отримання доступу до відомостей про контакти, переданих аудіо- та відеозаписів, фотознімків, документів, розмов, листування, іншої переданої або збереженої інформації.

Серед іншого, попереднім оглядом вмісту мобільних телефонів iPhone 5S, s/n НОМЕР_1 -E2642B IMEI: НОМЕР_3 з СІМ-картою НОМЕР_4 ; мобільний телефон iPhone 5S, s/n 579C-E2816А IMEI: НОМЕР_5 з СІМ-картою НОМЕР_6 , що був проведений в ході обшуку, встановлено, що у вказаних мобільних телефонах містяться контакти службових осіб ДП «МТП «Южний» та інших юридичних осіб, які зазначені в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку.

Як зазначається в клопотанні, з огляду на викладене, вилучені речі під час обшуку є тимчасово вилученим майном та підлягають арешту з метою забезпечення збереження речових доказів на підставі ст. 170 КПК України.

В судовому засіданні детектив НАБУ вищевказане клопотання підтримав, просив його задовольнити в цілому.

Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав своє клопотання про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна, згідно з яким дозвіл на вилучення вищевказаних мобільних телефонів під час проведення обшуку ухвалою слідчого судді не надавався, а інформація, що міститься на вилучених телефонах, не приховувалася і не стосується контрагентів, зазначених в ухвали слідчого судді про обшук.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Відповідно до чч.1, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Як передбачено ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як встановлено слідчим суддею, дозвіл на вилучення вищевказаних мобільних телефонів під час проведення обшуку ухвалою слідчого судді не надавався. Проте це майно було вилучено під час обшуку відповідно до ч.2 ст.168 КПК України як об`єкти, що є засобом вчинення кримінального правопорушення, і є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.5 статті 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Слідчим суддею встановлено, що вищевказаного положення законодавства органом досудового розслідування дотримано, оскільки обшук було проведено 23.05.2018, а клопотання про накладення арешту на майно подано 24.05.2018.

Згідно з чч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя доходить висновку, що з урахуванням клопотання та доданих матеріалів є достатні підстави вважати, що вилучені під час обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_6 , мобільні телефони відповідають ознакам речового доказу, оскільки є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частинами 1 та 2 статті 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Виходячи з матеріалів клопотання та пояснень детектива НАБУ, слідчий суддя вважає доведеним існування обставин, які підтверджують, що незастосування заборони або обмеження користування, розпорядження майном призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя також вважає доведеним необхідність такого арешту, наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя також вважає доведеним розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідків арешту майна завданням кримінального провадження. Втручання держави в право ОСОБА_6 на мирне володіння своїм майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, стст.98, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт (шляхом заборони відчужувати, розпоряджатися та користуватися) на майно, вилучене під час проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яким володіє, користується та розпоряджається ОСОБА_6 , а саме:

- мобільний телефон iPhone 5S, s/n НОМЕР_1 -E2642B IMEI: НОМЕР_2 з невідомою СІМ-картою;

- мобільний телефон iPhone 5S, s/n 579C-E2642B IMEI: НОМЕР_3 з СІМ-картою НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон iPhone 5S, s/n 579C-E2816А IMEI: НОМЕР_5 з СІМ-картою НОМЕР_6 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору. У разі відсутності підозрюваного під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається йому не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1