АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 26 липня 2018 року апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в тому АДРЕСА_2 ,

який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 160, ч. 1 ст. 201 КК Російської Федерації,

за участі: прокурора захисника перекладача заарештованого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 про застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_6 , та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 05 серпня 2018 року, заборонивши йому без дозволу прокурора або суду, у певний період доби з 22 години вечора до 6 години ранку наступного дня залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року та ухвалити рішення про наявність підстав для тримання ОСОБА_6 під вартою для забезпечення його видачі.
Автор апеляційної скарги вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною і підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Зазначає, що слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 КПК України, обмежився складанням і оголошенням лише резолютивної частини ухвали, проте, на думку прокурора слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування тимчасового арешту не мав права керуватись вимогами ст. 376 КПК України щодо короткого викладу судового рішення, оскільки дана стадія не є судовим провадженням.
Крім того, прокурор додає, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 585 КПК України, слідчим суддею із обов`язкових обставин, що підлягали з`ясуванню перед застосуванням запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вивчено лише одну, а саме міцність соціальних зв`язків затриманої особи.
Також прокурор зазначає, що слідчий суддя не надав оцінку тим обставинам, що ОСОБА_6 перебував у міжнародному розшуку саме з підстав ухилення від суду при розгляді справи у суді РФ по висунутому обвинуваченні, а тому може повторно переховуватись від компетентних органів при проведенні та завершенні екстрадиційної перевірки.
Звертає увагу автор апеляційної скарги і на те, що інкриміновані ОСОБА_6 на території Російської Федерації злочини, відповідають злочинам, передбаченим ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 364-1 КК України, один з яких є особливо тяжким, строки давності притягнення до відповідальності не сплинули.
Разом з тим, на думку, прокурора, наявні ризики того, що ОСОБА_6 може ухилитися від екстрадиції, а будь-які обставини, які гарантують запобіганню його подальшій втечі відсутні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, проте послався на розсуд суду при її вирішенні, доводи захисника і ОСОБА_6 щодо необхідності залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, 26 квітня 2018 року в пункті пропуску для повітряного сполучення «Бориспіль» працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України, затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , при цьому останній розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 160, ч. 1 ст. 201 КК Російської Федерації.

Відповідно до постанови про притягнення в якості обвинуваченого від 22 вересня 2016 року, винесеної слідчим по особливо важливим справам відділу по розслідуванні особливо важливих справ слідчого управління Слідчого комітету РФ по Республіці Калмикія ОСОБА_11 , громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , притягнуто в якості обвинуваченого та пред`явлено йому обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 160, ч. 4 ст. 160, ч. 1 ст. 201 КК РФ.

28 квітня 2018 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб (до 10 год. 40 хв. 31 жовтня 2017 року).
04 червня 2018 року прокуратурою Київської області з Міністерства юстиції України отримано запит компетентного органу Російської Федерації про взяття під варту та видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності.
05 червня 2018 року заступник прокурора Київської області ОСОБА_10 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу і фактичну передачу до Російської Федерації.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року у задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 05 серпня 2018 року, заборонивши йому без дозволу прокурора або суду, у певний період доби з 22 години вечора до 6 години ранку наступного дня залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання заступника прокурора Київської області, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 не являється громадянином України, в тому числі, рішення про надання статусу біженця на день розгляду клопотання щодо останнього в Україні не приймалося, інкриміновані йому злочини є екстрадиційними, оскільки відповідають злочинам, передбаченим ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 364-1 КК України. При цьому згадані злочини передбачають покарання на строк більше одного року позбавлення волі. Разом з тим, слідчий суддя дійшов висновку, що з метою забезпечення видачі ОСОБА_6 до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та здійснення фактичної передачі останнього компетентним органам Російській Федерації достатнім буде застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби.

З таким рішення слідчого судді колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями КПК України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно з ч. 2 ст. 585 КПК України, при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує:
- відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючої сторони та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;
- тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;
- вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;
- міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
Вищезазначені вимоги закону слідчим суддею були дотримані.
Зокрема, як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих заступником прокурора Київської області матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив особу, відносно якої вирішувалося питання про застосування екстрадиційного арешту, перевірив запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки і, вислухавши думку прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_8 , особи, видача якої запитується, тобто ОСОБА_6 , встановив, що останній 22 травня 2018 року отримав довідку Державної міграційної служби в Київській області про те, що він є особою, яка звернулася за захистом в Україні. При цьому слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що з метою забезпечення закріплення місця знаходження ОСОБА_6 до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та здійснення фактичної передачі останнього компетентним органам Російської Федерації достатнім буде застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби.
Крім того, жодних переконливих доказів, що ОСОБА_6 буде переховуватися від правоохоронних органів з метою запобігання екстрадиції до Російської Федерації в матеріалах провадження не міститься.

Таким чином, доводи заступника прокурора Київської області щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, в тому числі і у вигляді домашнього арешту, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 181, 194, 376, 404, 405, 407, 422, 585 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 про застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_6 , та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 05 серпня 2018 року, заборонивши йому без дозволу прокурора або суду, у певний період доби з 22 години вечора до 6 години ранку наступного дня залишати місце проживання, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/3216/2018 Категорія: ст. 584 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1