Ухвала

Іменем України
18 вересня 2018 року
м. Київ
справа 740/133/18
провадження № 51-7723ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою захисника

ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 11 липня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0001483, щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого

у тому ж місті, раніше не судимого,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31 січня

2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням

ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки

6 місяців.
Вирішено пред`явлений цивільний позов у кримінальному провадженні, а також питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винним і засуджено за те, що він

16 листопада 2017 року приблизно о 02:00 у будинку

АДРЕСА_1 у стані алкогольного сп`яніння на ґрунті особистих неприязних стосунків ударив ОСОБА_6 ножем у живіт, чим завдав тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Апеляційний суд Чернігівської області ухвалою від 11 липня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишив без змін.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину через суворість, просить змінити постановлені у кримінальному провадженні судові рішення й застосувати до ОСОБА_5 положення ст. 75 КК.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до вимог ст. 50, частин 2 та 3 ст. 65 КК України особі, котра вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини КК України за вчинений злочин, визначаються ст. 69 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 75 КК в разі, якщо при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років з урахуванням тяжкості злочину, даних про особу винного та інших обставин справи суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У цьому провадженні таких підстав судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено.
За змістом вироку при призначенні ОСОБА_5 покарання за ч. 1

ст. 121 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу суд урахував усі обставини кримінального провадження, характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття й активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, стан здоров`я та встановлену у визначеному законом порядку інвалідність третьої групи, а також обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, суд взяв до уваги думку потерпілого, який просив призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а також дослідив і врахував дані про особу засудженого.
Колегія суддів вважає, що місцевий суд, урахувавши сукупність усіх обставин, дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до ОСОБА_5 покарання нижчого, ніж це передбачено санкцією статті, за якою його засуджено. Вид і строк покарання суд визначив правильно, воно є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а тому підстав для звільнення останнього від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК, про що йдеться у касаційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
З таким рішенням місцевого суду погодився й апеляційний суд. Як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, аналогічні доводи захисника перевіряв і суд апеляційної інстанції та правильно визнав їх безпідставними. Свій висновок суд переконливо мотивував у рішенні, вважати яке необґрунтованим чи сумнівним немає підстав.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області

від 11 липня 2018 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3