Єдиний унікальний номер 233/6536/17
Номер провадження 11-кп/775/663/2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2018 р. колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06.04.2018р., яким обвинуваченого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костянтинівки Донецької області, мешкає в АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та відповідно до вимог ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді арешту строком 4 (чотири) місяці 20 (двадцять) днів,
за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7
Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06.04.2018р. обвинуваченого ОСОБА_5 (далі-обвинувачений) визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та відповідно до вимог ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді арешту строком 4 (чотири) місяці 20 (двадцять) днів.
На зазначений вирок обвинуваченим подано апеляційну скаргу, в якій він:
- вказує, що вирок суду першої інстанції є незаконним, оскільки судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме зазначив, що згідно довідки про звільнення, виданої на його ім`я адміністрацією Петровської колонії Управління виконання покарань Міністерства внутрішніх справ ЛНР він відбував покарання з 12.04.2007 р. по 12.04.2017р. за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області за ст. 121 ч.2, ст. 187 ч.5, ст.70 ч.1 КК України призначене йому покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років, до якого частково приєднано покарання за вироком Київського районного суду м.Донецька від 17.04.2008р. за ст. 185 ч.1 КК України. Постановою Краснолуцького міського суду ЛНР від 01.02.2016р. вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04.09.2008р. перекваліфікований на ч.4 ст. 119, ч.3 ст. 70 КК ЛНР до позбавлення волі строком на десять років без обмеження волі. 12.04.2017р. він був звільнений по відбуттю строку покарання, після чого на підставі вказаного вище документу став на облік до Костянтинівської ОП Бахмутського ГУОП в Донецької області, тому вважає що суд неправильно застосував ст. 71 КК України частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04.09.2007р. та призначивши остаточне покарання у виді чотирьох місяців двадцяти днів арешту;
- зазначає, що суд першої інстанції не розглянув питання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 309 КК України, оскільки 27.04.2018р. він добровільно звернувся до комунального лікувально-профілактичної установи «Костянтинівський міський наркологічний диспансер» управління охорони здоров`я Донецької області державної адміністрації Міністерства охорони здоров`я, а з 02.05.2018р. почав курс лікування від наркотичної залежності;
- прохає вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06.04.2018р. скасувати, закрити кримінальне провадження у вішенні обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ч.4 ст. 309 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які прохали скасувати вирок суду першої інстанції та задовольнити апеляційну скаргу захисника, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого за таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений 12.12.2017р. приблизно о 13-45год. перебуваючи біля комерційного кіоску, розташованого в м.Костянтинівка поблизу буд. № 33 по вул. Ціолковського Донецької області, на землі біля смітнику побачив поліетиленовий згорток білого кольору з подрібненою речовиною зеленого кольору рослинного походження. Підібравши та розгорнувши його, обвинувачений за запахом зрозумів, що в поліетиленовому пакеті знаходиться особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, обіг якого заборонений. Маючи злочинний намір, спрямований на незаконне придбання наркотичного засобу для особистого вживання, без мети збуту, обвинувачений діючи умисно, поклав, знайдений поліетиленовий згорток з наркотичним засобом до правої передньої кишені своєї куртки, тим самим почав умисно, незаконно зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс без мети збуту, для особистого вживання. 12.12.2017р., в період часу з 14-40год. до 15-30год., поблизу буд. № 29 по вул. Леваневського м.Костянтинівка Донецької області, в ході проведення огляду працівниками поліції, у обвинуваченого, який був зупинений останніми у зв`язку з вживанням алкогольних напоїв в громадському місці, у правій передній кишені куртки, було виявлено та вилучено поліетиленовий згорток з речовиною зеленого кольору рослинного походження з характерним запахом канабісу, яка згідно висновку експерта № 3/12-1523 від 14.12.2017р. є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом масою 15,75 г., маса канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 13,92 г..
В обґрунтування вироку при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції послався на те, що покарання обвинуваченому повинно бути пов`язано з триманням його в умовах ізоляції від суспільства арешт, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, та не знаходить підстав для призначення більш м`яких видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст. 309 КК України, оскільки, на думку суду, останній будучи неодноразово судимим за вчинення умисних в тому числі і особливо тяжкого злочинів, звільняючись з місць позбавлення волі, явно не бажає ставати на шлях виправлення, продовжує свою злочинну діяльність, не має стійких соціальних зв`язків, не займається суспільно - корисливою працею, що в сукупності свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності його особи.
Крім того, суд послався на те, що обвинувачений засуджується даним вироком за злочин, вчинений до повного відбуття покарання, призначеного вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04.09.2008р. за ч.4 ст.187, ч.2 ст. 121 КК України, тому покарання призначено із застосуванням положень ст.71 КК України, виходячи з того, що згідно вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04.09.2008р. обвинувачений був засуджений за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років. Згідно вироку суду, строк покарання обвинуваченому відраховувався з 12.04.2017р., закінчення строку покарання обвинуваченому за арифметичними прорахунками, складає 12.04.2018р., покарання за вироком суду, обвинувачений, згідно вимоги, відбував в виправній колонії Луганської області, на непідконтрольній Україні території. Тож, на момент вчинення кримінального правопорушення, на 12.12.2017р. невідбутий строк покарання обвинуваченому за попереднім вироком суду склав 4 (чотири) місяці.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуваний вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим рішенням.
Так при розгляді кримінального провадження по суті судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно з`ясовані та досліджені всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України.
Подія кримінального правопорушення та винуватість ОСОБА_5 у вчиненні незаконного придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу канабіса без мети збуту у повному обсязі підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Всі докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження судом досліджені безпосередньо в судовому засіданні, їм надані відповідні аналіз та оцінка з точки їх належності, допустимості, достовірності та достатності.
Судом першої інстанції був наданий ретельний аналіз показанням обвинуваченого в судовому засіданні у співвідношенні з усіма зібраними доказами по справі.
Так обвинувачений в судовому засіданні показав, що він вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що 12.12.2017р. приблизно о 13-00 год. біля смітнику, розташованого біля торгівельного кіоску на ринку він знайшов поліетиленовий згорток, піднявши і розгорнувши його, за запахом він зрозумів що в пакеті знаходиться конопля, після чого вирішив залишити згорток з коноплею собі для подальшого вживання шляхом паління та поклав його до передньої правої кишені куртки. В той же день, він прямуючи по вул. Леваневського м. Костянтинівки Донецької області, був зупинений працівниками поліції у зв`язку з розпиванням пива в громадському місті. На питання працівників поліції про наявність заборонених предметів він видав вказаний згорток з коноплею.
Вказані показання обвинуваченого повністю узгоджуються із усією сукупністю доказів по справі, а саме з:
- протоколом огляду місця події з фототаблицею від 12.12.2017р., відповідно до якого обвинувачений в присутності понятих добровільно видав з правої передньої кишені куртки поліетиленовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору з характерним запахом коноплі. В ході проведення огляду вказав на місце, де він знайшов вказаний згорток та пояснив, що в згортку конопля, яку він зберігав для особистого вживання;
- висновком експерта № 3/12-1523 від 14.12.2017р., відповідно до якого надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження масою 15,75 г. є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 13,92 г.;
- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею за участю обвинуваченого від 26.12.2017р., в ході якого останній детально розповів та показав на місці про обставини вчинення кримінального правопорушення;
- відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого, складеної Костянтинівським міськрайонним відділом з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, рівень ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення під час відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб оцінюється як високий, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України підтверджені доказами, зібраними у відповідності із вимогами кримінального процесуального закону, всі висновки суду у вироку мотивовані з належною повнотою, наведені належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення. Висновки суду, викладені в мотивувальній та резолютивній частині вироку узгоджуються між собою та не містять протиріч. Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст. 309 КК України є правильною.
Доводи обвинуваченого про те, що вирок суду підлягає скасуванню та кримінальне провадження закриттю на підставі ч.4 ст. 309 КК України, у зв`язку тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги його добровільне звернення 27.04.2018р. до комунального лікувально-профілактичної установи «Костянтинівський міський наркологічний диспансер» та з 02.05.2018р. початку лікування від наркотичної залежності, на думку колегії суддів, не є слушними, за таких підстав.
Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, слід з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено, і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, на момент розгляду справи та ухвалення вироку обвинувачений на обліку у лікаря нарколога не перебував, що підтверджується довідкою головного лікаря КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м.Костянтинівки» та як зазначено у доводах апеляційної скарги добровільно звернувся до лікувального закладу лише 27.04.2018р., що, на думку колегії суддів, є підставою вважати, що обвинувачений звернувся до лікувального закладу у зв`язку з викриттям його участі у вчиненому злочині, та таке звернення є вимушеним, що не передбачає звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд неправильно застосував ст. 71 КК України частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04.09.2008р. та призначивши остаточне покарання у виді строком 4 (чотири) місяці 20 (двадцять) днів, то вони також, на думку колегії суддів, не мають під собою підґрунтя та спростовуються матеріалами кримінального провадження.
При призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції законно та обґрунтовано застосував вимоги ст. 71 КК України оскільки обвинувачений вчинив новий злочин в період невідбутого покарання за попереднім вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04.09.2008р. за ч.4 ст.187, ч.2 ст. 121 КК України, яким був засуджений за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років. Згідно вироку суду, строк покарання обвинуваченому відраховувався з 12.04.2017р., закінчення строку - 12.04.2018р., покарання за вироком суду, обвинувачений, згідно вимоги, відбував в виправній колонії Луганської області, на непідконтрольній Україні території та на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто на 12.12.2017р., невідбутий строк покарання обвинуваченому за попереднім вироком суду складав 4 (чотири) місяці.
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі на постанову Краснолуцького міського суду ЛНР від 01.02.2016р., якою вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04.09.2008р. перекваліфіковано на ч. 4 ст. 119, ч.3 ст. 70 КК ЛНР до позбавлення волі строком на 10 років без обмеження волі, оскільки розпорядженням ВССУ від 02.09.2014 № 27/0/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» визначено територіальну підсудність кримінальних проваджень підсудних місцевим (районним, міським, районних в містах, міськрайонним) судам, апеляційним судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, зокрема справи, які були підсудні Краснолуцькому міському суду Луганської області підлягали розгляду Новопсковським районним судом Луганської області, тому вказана вище постанова не має ніякого правового значення на підконтрольній Україні території.
Покарання, призначене обвинуваченому, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 418 КПК України,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06.04.2018р., яким обвинуваченого ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та відповідно до ст. 71 КК України призначено покарання у виді арешту на строком 4 (чотири) місяці 20 ( двадцяти) днів залишити без задоволення.
Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06.04.2018р., яким обвинуваченого ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та відповідно до ст. 71 КК України призначено покарання у виді арешту на строком 4 (чотири) місяці 20 ( двадцяти) днів без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: