Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
03 травня 2018 року м.Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000236 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України;

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників-адвокатів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_9 (далі-прокурор) на вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2017 року;

ВСТАНОВИЛА:
28 жовтня 2016 року, приблизно о 18-й год. 30 хв., ОСОБА_4 , керуючи автомобілем ВМW 525 ТDS, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів, зі сторони м.Сарни, Рівненської обл. у напрямку м.Рівне, в порушення вимог пункту 12.1 та пункту 12.6 підпункту ґ) Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, а рухаючись зі швидкістю приблизно 120 км/год., яка перевищує максимально допустиму для даної ділянки дороги, виїхав на смугу зустрічного руху та допустивши дотичне зіткнення з автомобілем Мегсеdes-Benz Vito 108D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який, під керуванням ОСОБА_10 , рухався в зустрічному напрямку, виїхав на праве узбіччя відносно напрямку свого руху та, в порушення вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, перед зміною напрямку руху не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, повторно виїхав на смугу зустрічного руху, де на 86 км + 280 м вказаної автодороги допустив зіткнення з автомобілем Volvo ХС 90, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який під керуванням ОСОБА_11 рухався у зустрічному напрямку та був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ВМW525 ТDS, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_12 , отримав тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікувальному закладі, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Дії, вчинені ОСОБА_4 в порушення пункту 10.1 Правил дорожнього руху, перебувають у прямому причинному зв`язку із суспільно-небезпечними наслідками, які настали та призвели до загибелі потерпілого.
Вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки з покладенням обов`язку повідомляти уповноваженого з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. Цивільний позов прокурора в інтересах Сарненської районної ради Рівненської області в особі КЗ «Сарненська центральна районна лікарня» до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого залишено без розгляду. Крім того, за вироком суду, стягнуто із ОСОБА_4 на користь держави 12853 (дванадцять тисяч вісімсот п`ятдесят три) грн. 78 (сімдесят вісім) коп. документально підтверджених процесуальних витрат та вирішено питання щодо речових доказів по справі.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок у частині призначеного обвинуваченому покарання, а саме у частині звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України, просить звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки з покладенням, згідно ст.76 КК України, наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. У решті вирок суду просить залишити без змін.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що судом першої інстанції, всупереч положенням ч.1 ст.76 КК України, при звільненні від відбування призначеного покарання з випробуванням, вирішено покласти на ОСОБА_4 лише один обов`язок, а саме повідомляти уповноваженого з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.Однак дана норма закону України про кримінальну відповідальність встановлює, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, судом має бути покладено на засудженого щонайменше два обов`язки, встановлені у частині першій ст.76 КК України, та можуть бути покладені й інші обов`язки, що передбачені у ч.2 вказаної норми закону.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який приймає участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, який повністю підтримав подану апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які у вирішенні даного питання покладаються на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів прийшла до таких висновків.

З матеріалів провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані по справі докази, які були оцінені судом у сукупності, з урахуванням повного визнання ОСОБА_4 своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, зокрема й дослідивши характеризуючі дані на особу обвинуваченого.
Дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України судом першої інстанції кваліфіковані вірно і прокурором висновки суду оспорюються виключно з приводу призначеного покарання обвинуваченому, оскільки, на його думку, суд першої інстанції не застосував закон, який підлягає застосуванню, помилково поклавши лише один обов`язок на ОСОБА_4 , встановлений у ч.1 ст.76 КК України при звільненні його від відбування призначеного покарання з випробуванням, згідно положень ст.75 КК України.
У ст.75 КК України закріплено право суду звільнити особу від відбування призначеного покарання з випробуванням і, у разі такого звільнення, як встановлює ч.1 ст.76 КК України, суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У ч.2 ст.76 КК України встановлений перелік обов`язків, які суд може додатково покласти на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, і покладення, визначених у цій частині статті обов`язків на особу при звільненні від відбування призначеного покарання, віднесено на розсуд суду.

В свою чергу, кримінальний процесуальний закон, а саме абз.4 ч.4 ст.374 КПК України, також закріплює, що у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням відповідно до статей 75-79, 104 КК України, у резолютивній частині вироку зазначаються тривалість іспитового строку, обов`язки, покладені на засудженого, а також особа, на яку, за її згодою або на її прохання, суд покладає обов`язок щодо нагляду за засудженим і проведення з ним виховної роботи.

Таким чином, суд першої інстанції помилково поклав на ОСОБА_4 лише один обов`язок, що передбачений у п.2 ч.1 ст.76 КК України, а прокурор, в свою чергу на дану обставину увагу звернув та обгрунтовано просить скасувати вирок у цій частині.

Главою 31 КПК України детально врегульований порядок, за яких суд апеляційної інстанції може ухвалити новий вирок за наслідками розгляду апеляційної скарги особи на вирок суду першої інстанції, за наведених у ст.ст. 420, 421 КПК України підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.413 КПК України, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення.

Покладення судом апеляційної інстанції, у ході часткового скасування вироку суду першої інстанції, додаткового, визначеного у п.1 ч.1 ст.76 КК України обов`язку, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, у даному випадку, погіршить правове становище обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому суд апеляційної інстанції ухвалює новий вирок відносно обвинуваченого у цій частині, зокрема із урахуванням вимог ст.374 КПК України відносно форми та змісту даного судового рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413, 420, 421 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України у частині звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання скасувати та ухвалити у цій частині новий вирок.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, з призначеним йому судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3