Справа № 208/464/18
Провадження № 1-кп/209/289/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2018 року м. Кам`янське
Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судовго засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника обвинувачених (адвоката) ОСОБА_8

у відкритому судовому засіданні розглянувши обвинувальний акт із додатками у кримінальному проваджені №0000065 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вільховатка, Кобеляцького району, Полтавської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, на момент затримання не працював, має на утриманні двох малолітніх дітей, має повну загальну середню освіту,
у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст.111, ч.1 ст.263 КК України, відносно якого 23 травня 2018 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Дніпродзержинська (нині м. Кам`янське), громадянка України, яка зареєстрована та мешкала за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судима, зі слів обвинуваченої на момент затримання працювала заступником голови межрегіонального центру розвитку дитячо-юнацького спорту "Золота Ліга", має на утриманні малолітню дитину, не одружена,
у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.111, ч.1 ст.263 КК України, відносно якої 23 травня 2018 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обаласті перебуває вищевказане кримінальне провадження.
20 липня 2018 року закінчується строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою.
В судовому засіданні прокурор заявив два клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обох обвинувачених.
В клопотанні прокурор вказує, що на початку 2017 року (більш точну дату під час досудового слідства не встановлено) громадянин Російської Федерації ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріали досудового розслідування відносно якого виділено в окреме провадження, підшукав громадян України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з якими вступив у злочинну змову про вчинення ряду дій на шкоду суверенітетові та інформаційній безпеці України.
Так, відповідно до попередньої злочинної змови ОСОБА_9 з громадянами України ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , останні протягом липня 2017 року підшукали громадян України з числа колишніх учасників антитерористичної операції ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що не були обізнані про злочинний умисел ОСОБА_9 та його злочинну змову з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та у подальшому під приводом роботи у Російській Федерації забезпечили їх виїзд до вказаної країни, де під виглядом підготовки до проведення будівельно-ремонтних робіт на великих об`єктах інфраструктури крупних міст Російської Федерації вони мали вчинити ряд дій, які самі по собі не становлять суспільної небезпеки, але за сукупністю певних ознак та при відповідному висвітленні та коментарях у ЗМІ можуть бути схожими на дії, спрямовані на підготовку до терористичного акту або диверсії. Згідно зі злочинним планом ОСОБА_9 , у подальшому, після викриття вказаної діяльності ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 правоохоронними органами Російської Федерації, вона була б висвітлена у засобах масової інформації Російської Федерації як протиправна, а також така, що була спрямована на спричинення тяжких наслідків у вигляді загибелі людей та завдання матеріальної шкоди, та послугувати підставами для звинувачення України представниками Російської Федерації у підготовці терористичних актів або диверсій проти Російської Федерації, порушенні міжнародного законодавства у сфері боротьби з тероризмом, у тому числі міжнародної конвенції «Про боротьбу з фінансуванням тероризму», ратифіковану Верховною Радою України 12.09.2002.
Таким чином, умисні дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які виразилися у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові та інформаційній безпеці України, вчинені групою осіб за попередньою змовою, кваліфікуються за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України.
Крім того, у невстановлений період часу ОСОБА_7 , діючи умисно, у порушення вимог п. 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб, інших держав на території України Додатку №1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 №2471-XII, не отримуючи у порядку, встановленому Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою КМУ №576 від 12.10.1992, та іншими нормативними актами, що регулюють порядок придбання та зберігання вибухових речовин та бойових припасів, відповідний дозвіл, з невстановлених особистих мотивів, за невстановлених обставин придбала та незаконно зберігала у власному автомобілі HONDA CR-V, державний номер НОМЕР_1 , який знаходиться у її постійному користуванні, одну гранату Ф-1 та одну гранату РГД-5, що відносяться до категорії вибухових речовин, пластичну вибухову речовину на основі гексогену вагою 1,584 г, заряд пластичної вибухової речовини вагою 176,5 г, один запал УЗРГМ із заводським маркуванням на ньому «123- 76 УЗРГМ 583» та один запал УЗРГМ-2 із заводським маркуванням на ньому «34-87 УЗРГМ-2 583», що відносяться до категорії бойових припасів, а також один електродетонатор типу ЕДП промислового виготовлення та один електродетонатор типу КД-8А промислового виготовлення, що відносяться до категорії вибухових речовин, які було вилучено у неї співробітниками УСБУ у Дніпропетровській області 16.08.2017 під час проведення обшуку у вказаному автомобілі.
Умисні дії ОСОБА_7 , що виразились в умисному придбанні та зберіганні у власному автомобілі вибухових речовин та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України.
17.08.2017 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 затримано у порядку, встановленому ст. 208 КПК України, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.
Підстави обвинувачувати ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України підтверджуються зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме:
-протоколом обшуку від 16.08.2017 автомобіля «HONDA» моделі «СR-V», д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 ;
-протоколом обшуку від 16.08.2017 будинку за адресою: АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_7 ;
-протоколом затримання ОСОБА_7 від 17.08.2017;
-протоколами допитів як свідка ОСОБА_10 ;
-заявою ОСОБА_10 про добровільну видачу документів від 16.08.2017;
-протоколом допиту як свідка ОСОБА_11 від 21.08.2017;
-протоколами впізнання за фотознімком свідками ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 ;
-протоколами допиту свідка ОСОБА_13 ;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;
-протоколом огляду предметів, вилучених під час проведення обшуку автомобіля «HONDA CR-V» білого кольору, яким користується ОСОБА_7 , у ході якого спеціалістом встановлено належність цих предметів до бойових припасів та вибухових речовин;
- висновком судової вибухотехнічної експертизи №35/5.2/374 від 13.10.2017 про те, що предмети, вилучені 16.08.2017 у ході проведення обшуку транспортного засобу марки «HONDA» моделі «СR-V», державний номер НОМЕР_1 , є гранатою «Ф-1», гранатою «РГД-5», запалами «УЗРГМ-2» з маркуванням «34 та «123» та електродетонаторами і відносяться до вибухових речовин та бойових припасів;
- висновком судової експертизи вибухових речовин та продуктів вибуху № 1/5.1/3162 від 14.09.2017 відповідно до якого пластична речовина, виявлено та вилучена 16.08.2017 року в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «HONDA» моделі «СR-V», державний номер НОМЕР_1 , є пластичною вибуховою речовиною на основі гексогену;
- іншими доказами, зібраними під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000065, які 24.01.2018 відповідно до вимог ст. 290 КПК України у повному обсязі відкрито стороні захисту.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалами Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 23.05.2018 обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 призначено до досудового розгляду та обвинуваченим обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.07.2018 включно.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 12 до 15 років з конфіскацією майна або без такої.
Допитана під час досудового розслідування як підозрювана ОСОБА_7 свою вину в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях не визнала, будь-які свідчення стосовно повідомленої підозри, надавати відмовилася. Від участі у будь-яких слідчих та процесуальних діях у кримінальному провадженні приймати відмовилась.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років з конфіскацією майна або без такої, та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зникли та не зменшились, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 покладається необхідність:
1.Запобігти спробам ОСОБА_7 переховуватись від суду, оскільки за місцем реєстрації на території України вона постійно не проживає, лише тільки протягом 2017 року перетинала державний кордон України та виїздила до Російської Федерації 7 разів, має дозвіл № НОМЕР_2 строком дії до 03.06.2019 на тимчасове проживання на території Російської Федерації за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується інформацією від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №0.184-2509/0/15-18 від 16.01.2018, відповідними відмітками у паспорті ОСОБА_7 № НОМЕР_3 та свідчить про наявність обставин для змоги переховуватися від суду.
2.Запобігти спробам ОСОБА_7 незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки вона безпосередньо знайома з ОСОБА_10 та має інформацію щодо його, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 анкетних даних, адрес проживання та контактних даних, а також у зв`язку із відкриттям у порядку ст. 290 КПК України матеріалів досудового розслідування, поінформована про персональні дані (анкетні дані, відомості про місце проживання, тощо) інших свідків її злочинної діяльності, встановлених під час досудового розслідування, що підтверджується протоколами допиту як свідка ОСОБА_10 та протоколом про надання підозрюваному та захиснику доступу до матеріалів досудового розслідування від 24.01.2017, та свідчить про наявність обставин для змоги незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_7 , окрім як тримання під вартою, неможливо, оскільки остання обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 КК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не передбачено ч. 5 ст. 176 КПК України.
17.08.2017 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 затримано у порядку, визначеному ст.208 КПК України, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.05.2018 обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.07.2018.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 12 до 15 років з конфіскацією майна або без такої.
Допитаний під час досудового розслідування як підозрюваний ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав, будь-які свідчення стосовно повідомленої підозри, надавати відмовився.
Підстави обвинувачувати ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.111, ч.1 ст.263 КК України підтверджуються зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме:
-протоколом обшуку 17.08.2017 за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 ;
-протоколом обшуку від 16.08.2017 транспортного засобу марки «FORD», моделі «Transit» державний номер НОМЕР_4 , який знаходився у ОСОБА_6 ;
-протоколом затримання ОСОБА_6 від 17.08.2017;
-заявою ОСОБА_6 від 17.08.2017 на ім`я Голови СБУ ОСОБА_15 ;
-протоколами допитів як свідка ОСОБА_10 ;
-заявою ОСОБА_10 про добровільну видачу документів від 16.08.2017;
-протоколом допиту як свідка ОСОБА_11 від 21.08.2017;
-протоколом допиту як свідка ОСОБА_12 від 16.08.2017;
-протоколами впізнання за фотознімком свідками ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 ;
-протоколами допиту свідка ОСОБА_13 ;
-протоколом огляду від 17.08.2017 предметів, вилучених під час проведення обшуків за місцем мешкання ОСОБА_6 та транспортного засобу марки «FORD», моделі «Transit» державний номер НОМЕР_4 , у ході якого спеціалістом встановлено належність цих предметів до бойових припасів та вибухових речовин;
-висновком судово-балістичної експертизи №23/3.1/797 від 26.09.2017, відповідно до якого 90 патронів, вилучених 16.08.2017 у ході проведення обшуку автомобіля «FORD-TRANSIT», д.н. НОМЕР_4 , відносяться до категорії бойових припасів, призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї та є придатними до стрільби;
-висновком судової вибухотехнічної експертизи №35/5.2/375 від 13.10.2017 відповідно до якого предмети, вилучені 16.08.2017 у ході проведення обшуку автомобіля «FORD-TRANSIT», д.н. НОМЕР_4 , відносяться до вибухових речовин та бойових припасів;
- висновком судової вибухотехнічної експертизи №35/5.2/376 від 13.10.2017, відповідно до якого предмети, вилучені 17.08.2017 у ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , відносяться до вибухових речовин та бойових припасів;
-іншими доказами, зібраними під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000065, які 24.01.2018 відповідно до вимог ст. 290 КПК України у повному обсязівідкрито стороні захисту.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років з конфіскацією майна або без такої, та відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПКУкраїни, і в обґрунтування продовження строку запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність:
1.Запобігти спробам ОСОБА_6 переховуватись від суду, оскільки він протягом 2016-2017 років періодично виїжджав до Російської Федерації, зокрема під час перебування підшуканих ним учасників АТО ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на території м. Москва РФ також перебував та мешкав у вказаному місті, має постійний як телефонний так і особистий зв`язок з організатором вчиненого ним злочину громадянином РФ ОСОБА_9 , який мешкає на території м. Москва РФ, що підтверджується матеріалами досудового розслідування та свідчить про наявність обставин для змоги переховуватися від суду.
2.Запобігти спробам ОСОБА_6 незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки він безпосередньо знайомий як з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , так і з іншими свідками у кримінальному провадженні, має інформацію щодо їх анкетних даних, адрес проживання та контактних даних, що підтверджується протоколами допиту як свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та інших, а також протоколом про надання підозрюваному та захиснику доступу до матеріалів досудового розслідування від 22.01.2017, та свідчить про наявність обставин для змоги незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_6 , окрім як тримання під вартою, неможливо, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.111 КК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не передбачено ч.5 ст.176 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалами Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 23.05.2018 обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 призначено до досудового розгляду та обвинуваченим обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.07.2018 включно.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 12 до 15 років з конфіскацією майна або без такої.
Допитаний під час досудового розслідування як підозрюваний ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо-.тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років з конфіскацією майна або без такої, та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КГІК України, які не зникли та не зменшились, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність:
1.Запобігти спробам ОСОБА_6 переховуватись від суду, оскільки він протягом 2016-2017 років періодично виїжджав до Російської Федерації, зокрема під час перебування підшуканих ним учасників АТО ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на території м. Москва РФ також перебував та мешкав у вказаному місті, має постійний як телефонний так і особистий зв`язок з організатором вчиненого ним злочину громадянином РФ ОСОБА_9 , який мешкає на території м. Москва РФ, що підтверджується матеріалами досудового розслідування та свідчить про наявність обставин для змоги переховуватися від суду.
2.Запобігти спробам ОСОБА_6 незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки він безпосередньо знайомий як з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , так і з іншими свідками у кримінальному провадженні, має інформацію щодо їх анкетних даних, адрес проживання та контактних даних, що підтверджується протоколами допиту як свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та інших, а також протоколом про надання підозрюваному та захиснику доступу до матеріалів досудового розслідування від 22.01.2017, та свідчить про наявність обставин для змоги незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_6 , окрім як тримання під вартою, неможливо, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 КК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не передбачено ч. 5 ст. 176 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, звернувся до суду з клопотанням, посилаючись на Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людин, просив змінити запобіжний захохід у вигляді тримання під вартою на більш мякий.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , підтримав клопотання ОСОБА_6 та просив відмовити у продовженні строку відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити на більш м`який.
Обвинувачена ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, пояснила, що ризики прокурором недоведені, вина її не встановлена, просила змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобой домашній арешт. Крім того надала суду письмове клопотання в якому також заперечувала щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила змінити на домашній арешт, посилаючись на Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та наполягала на застосування до неї ч. 1 ст. 331 КПК України.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 , просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки ризики зазначені прокурором не доведені, надав суду клопотання з додатками на спростування доводів прокурора щодо наявності ризиків викладених в клопотанні, вказав що вона має малолітню дитину, яку має доглядати, вона є розлучена, в неї є в наявності нерухоме майно в місті Кам`янське та Дніпропетровській області, що підтверджує наявність сталих соціальних зв`язків та достатність прив`язаність обвинуваченої до місця її проживання в місті Кам`янське. Ризик впливу на свідків не підтверджений, оскільки в матеріалах долучених до клопотання не має підтверджень того, що особа якимось чином намагалась впливати на свідків у цьому кримінальному проваджені. Свідки є чоловіками, колишніми учасниками АТО і жінка на них впливати - не може. Вказав на застосування незаконних заходів до його підзахисної під час досудового розслідування. Стороною обвинувачення був вилучений її документ для виїзду за кордон, тому вона не має реальної можливості переховуватись від суду.
При вирішенні клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає доведеним продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ст.177 КПК України, а саме можливості переховування від суду, а також незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, через відсутність у обвинуваченого офіційних джерел доходів, через те що він офіційно не працює, обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років. Суд приймає до уваги зміст правопорушень у яких він обвинувачується, що пов`язане із можливим контактом із особами із Російської Федерації. Суд враховує, що переховування від суду є можливим і за відсутності документа, який наадє право виїзду за кордон.
Зміна на більш м`який запобіжний захід, при обвинуваченні у скоєні злочину передбаченого ст.111 КК України, окрім як тримання під вартою, не передбачено ч.5 ст.176 КПК України.
При вирішенні клопотання прокурора щодо продовження сторку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченої ОСОБА_7 суд вважає, що продовжуєть існувати ризики, передбачені п.п.1, 3 ст.177 КПК України, а саме можливості переховування від суду, а також незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні через те, що вона обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, їй може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк більше 5 років, вона неодноразово перетинала кордон України та виїздила до Російської Федерації протягом періоду в якому вона обвинувачується у вчинені злочину, має посвідку на тимчасове проживання в Російській Федерації із строком дії до 2019 року, суд враховує характер кримінального правопорушення у якому вона обвинувачується, можливу наявність зв`язків із суб`єктами в Російській Федерації. Обвинуваченій відомі анкетні дані свідків, вона відмовилась давати покази, а свідки в судовому засіданні не допитані. Суд враховує, що переховування від суду є можливим і за відсутності документа, який надає право виїзду за кордон.
Зміна на більш м`який запобіжний захід, при обвинуваченні у скоєні злочину передбаченого ст.111 КК України, окрім як тримання під вартою, не передбачено ч.5 ст.176 КПК України.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити, у задоволенні клопотання захисника обвинувачених та обвинувачених слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 176, 177, 178, 183-184 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 59 днів до 08 вересня 2018 року до 18.00 години.
Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 59 днів до 08 вересня 2018 року до 18.00 години.
Копія ухвали вручається обвинуваченим, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3