Номер провадження 1-кп/754/161/18
Вирок
Іменем України

18 травня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі :

судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0011102 відносно обвинуваченого

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

04.06.2007 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст.187ч.4,296ч.3 КК України на 8 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

16.06.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва, з урахуванням змін внесених апеляційною інстанцією, за ст.186ч.2,69 КК України на 2 роки позбавлення волі, 28.02.2017 року звільнився по відбуттю строку покарання.

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.186ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 19.08.2017 року приблизно о 02.05год. перебуваючи біля ринку, що по вул. Миропільська,2 в м. Києві, переслідуючи корисливу мету, підійшов до раніше не знайомого потерпілого ОСОБА_6 та вихопив з правої кишені штанів останнього мобільний телефон «Bravis», тим самим повторно відкрито викрав чуже майно, що належало ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон «Bravis» вартістю 3200грн., у якому знаходились сім-карти оператора мобільного зв`язку України «Київстар» та «Водафон», які для потерпілого матеріальної цінності не представляють, після чого з місця вчинення злочину втік, а викраденими розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та показав, що 19.08.2017 року він перебував біля ринку «Юність» по вул. Миропільська,2 в м. Києві та біг для того, щоб вжити спиртні напої в кіоску, де продають алкоголь на розлив. В цей час поруч проїжджав патруль поліції, які побачивши його зупинились, та його затримали. Через приблизно півхвилини, повз пробігав раніше не знайомий йому ОСОБА_6 , який повідомив працівникам поліції, що у нього викрали мобільний телефон. Працівники поліції вказали на нього, ОСОБА_7 , однак ОСОБА_6 сказав що це не він. Потім один з працівників поліції відвів ОСОБА_6 вбік та став вмовляти сказати, що то він, ОСОБА_7 , викрав телефон, на що ОСОБА_6 погодився та став вже на нього вказувати як на особу, що викрала у нього телефон. В подальшому працівники поліції підвели його до стовпа, біля якого на землі лежав мобільний телефон, підняли його та засунули йому, ОСОБА_7 , у кишеню штанів та викликали слідчо-оперативну групу. Вказав, що кримінальне провадження щодо нього сфальсифіковане працівниками поліції, ніякого злочину він не вчиняв.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними дослідженими в суді доказами, а саме показами в суді свідка ОСОБА_8 , який показав, що 19.08.2017 року він у складі патрульної поліції разом з напарником ОСОБА_9 здійснювали патрулювання по охороні громадського порядку. Приблизно 02.00год.надійшло повідомлення про пограбування. Проїжджаючи біля ринку «Юність» вони побачили особу, як потім дізнався ОСОБА_5 , який біг. Вони стали його переслідувати, після чого ОСОБА_5 було затримано. Як тільки останнього було затримано, підбіг чоловік, який представився ОСОБА_10 , та повідомив, що ОСОБА_5 викрав у нього мобільний телефон. При огляді було встановлено, що з кишені штанів у ОСОБА_5 виглядав мобільний телефон, після чого було викликано слідчо-оперативну групу; аналогічними поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 ; даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 19.08.2017 року, згідно якого біля ринку «Юність» по вул. Миропільська,2 в м. Києві було виявлено ОСОБА_5 , у якого у правій кишені штанів знаходився мобільний телефон «Bravis»; даними, що містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 19.08.2017 року, згідно якого ОСОБА_10 , впізнав в особі ОСОБА_5 , особу яка викрала у нього мобільний телефон; даними, що містяться у товарному чеку від 28.11.2016 року, згідно якого вартість мобільного телефону «Bravis» складає 3200грн. та розпискою про повернення ОСОБА_10 викраденого у нього мобільного телефону «Bravis».

Суд вважає покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо обставин затримання ОСОБА_5 , який втікав від потерпілого ОСОБА_10 , з викраденим у останнього мобільним телефоном, послідовними, логічними, які також підтверджуються вищевикладеними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Суд позбавлений можливості допитати у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 , у зв`язку зі смертю останнього, однак про факт приналежності мобільного телефону «Bravis» потерпілому свідчить товарний чек наданий останнім під час досудового розслідування, під час пред`явлення особи для впізнання, про що свідчить фототаблиця, ОСОБА_10 вказав на ОСОБА_5 , як на особу яка викрала у нього мобільний телефон, а тому підстав не довіряти цим доказам у суду не має.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 в тому, що він не причетний до пограбування, яке йому інкримінуються, що кримінальне провадження сфабриковане працівниками поліції, суд вважає неправдивими, розцінює як бажання уникнути покарання за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення переконливо свідчать приведені вище докази.

За таких обставин, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ст.186ч.2 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, обставини справи, дані про його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, задовільно характеризується за місцем проживання, його стан здоров`я.

Обставин, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 судом визнано рецидив злочинів.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, який судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, через незначний час після звільнення з місць позбавлення волі вчинив новий корисливий злочин, ухилявся від суду, у зв`язку з чим перебував у розшуку, суд призначає останньому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення нових злочинів у вигляді позбавлення волі, яке він з врахуванням особи і тяжкості скоєного злочину має відбувати в ізоляції від суспільства. При цьому правових підстав для застосування ст.69,75 КК України суд не вбачає, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.186ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 залишити без зміни у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з 15.01.2018 року.

Речові докази передати законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: