Ухвала
Іменем України
14 червня 2018 р.

м. Київ
провадження № 51-6120 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року та вирок Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року .

Суть питання та встановлені судом обставини
Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року та вирок Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року відносно ОСОБА_5 , в якій просив їх скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду (далі ВС) від 17 травня 2018 року касаційну скаргу захисника залишено без руху через її невідповідність вимогам статті 427 КПК України. Суд касаційної інстанції встановив ОСОБА_4 строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали. Також було роз`яснено, що в разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скарга буде йому повернута.
Копія ухвали касаційного суду від 17 травня 2018 року була отримана захисником 30 травня 2018 року.
04 червня 2018 рокузахисник ОСОБА_4 подав повторно касаційну скаргу.

Мотиви суду
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Протягом встановленого в ухвалі ВС від 17 травня 2018 року строку захисник ОСОБА_4 подав повторну касаційну скаргу, проте не усунув недоліки, які були зазначені.

Відповідно до приписів ст. 433 КПК України суд перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна конкретизувати та чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на її думку, порушено або неправильно застосовано, та які в силу ст. 438 КПК України є підставою для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Захисник ОСОБА_4 у повторній касаційній скарзі, як і у скарзі, яка була залишена без руху, знову зазначає про незаконність оскаржуваних судових рішень, просить їх скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, проте й цього разу не наводить обґрунтованих доводів та підстав, з огляду на положення ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 438, ст. 415 КПК України.
При цьому захисник повторно, переважно наводить доводи, які стосуються фактичних обставин кримінального провадження, неповноти судового розгляду, а також оцінки доказів, що, з огляду на вимоги як ст. 438, так і ст. 433 КПК України, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути.
З цих підстав Суд постановив:
Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року та вирок Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6