Справа 556/603/18
Номер провадження 1-кс/556/102/2018

У Х В А Л А
Іменем України
08.05.2018 року смт.Володимирець
Володимирецький районний суд Рівненської області в особі слідчого
судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
власника майна ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий Рівненського ВП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_6 за погодженням прокурора Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.
Клопотання обґрунтовується тим, 06.05.2018 року, о 09 год. 57 хв., в чергову частину Володимирецького ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення зі служби 102 інженера лісу ОСОБА_8 про те, що 06.05.2018 року, о 06 год. 00 хв., в с.Красносілля, на вул. Центральна, Володимирецького району Рівненської області, біля магазину, рухається вантажний автомобіль марки «Вольво», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричіпом, д.н.з. НОМЕР_2 , на якому перевозяться пиломатеріали без відповідних документів
Слідчим СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області було проведено огляд місця події в ході якого було вилучено вантаж деревини породи «сосна» в кількості 25 м. куб., а також сідловий тягач «VOLVO FH 13.440», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , з напівпричіпом «KRONE SDP 27», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_2 . В ході опитування учасників події відповідних документів щодо походження вантажу надано не було.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та пояснив, що за наведених у клопотанні обставин на транспортний засіб та пиломатеріали має бути накладений арешт.
Прокурор в судовому засіданні вирішення даного клопотання покладав на розсуд суду.
Власник лісопродукції ОСОБА_5 у судовому засіданні в судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання посилаючись на його безпідставність та на те, що воно подане з порушенням ст.ст. 170-171 КПК України. Додатково пояснив, що вилучена лісопродукця добута законним шляхом та в судовому засіданні надав усі відповідні документи (виписки, товаро-транспортні накладні). Також вказав, що до клопотання не додано документів або наведені конкретні факти і докази, що свідчать про незаконне його володіння, користування чи розпорядження таким майном. Просив не задовольняти клопотання.
Слідчий суддя вивчивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників процесу приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні клопотання виходячи з наступного.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Жодна з вказаних підстав для накладення арешту на майно в клопотанні не вказується, лише зазначено, що арешт необхідно накласти з метою встановлення обставин по даному кримінальному провадженню, та з метою забезпечення позбавлення права на відчуження, унеможливлення в подальшому знищити речові докази.
Ст.171 КПК України передбачає, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. В той же час клопотання не містить відомостей про те, кому належить майно, а саме: молоді дерева породи «сосна» на які слід накласти арешт.
Такі дії за даним фактом органами досудового розслідування кваліфіковані за ст. 198 КК України.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Ч.1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Зазначений в клопотанні перелік речей, вилучені при огляді не визнаний слідчим органом речовими доказами по справі.
Також матеріалами справи встановлено, що на дані пиломатеріали породи «сосна» наявні усі відповідні документи і їх походження повністю встановлено в судовому засіданні.
В судовому засіданні не встановлено підстав для арешту майна, оскільки власник затриманих пиломатеріалів в судовому засіданні надав усі необхідні документи на них. Також не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою правопорушення, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, бо до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені лише дані про придбання, отримання, зберігання чи збут майна, одержаного злочинним шляхом, що само по собі не містить інформації про наявність кримінального правопорушення, бо відсутні вказання на необхідні ознаки складу злочину, передбаченого ст. 198 КК України, що у відповідності із ст. 173 КПК України, обумовлює відмову в задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки не доведена необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Посилання слідчого та прокурора на ту обставину, що під час зупинки вантажного автомобіля у водія небуло усіх необхідних документів на лісопродукцію не спростовують висновків слідчого судді, оскільки стороною обвинувачення жодним чином не обґрунтовано та нічим не доведено, що дана лісопродукція здобута злочинним шляхом та кому було завдано шкоду внаслідок їх вирубки.
В свою чергу, доводи слідчого та прокурора про те, що автомобіль необхідно залишити на зберігання на території Володимирецького ВП Варашського ВП ГУНП у Рівненській області є непереконливими, нічим не підтверджені та жодним чином не вмотивовані.
Жодного спростування даних фактів слідчим та прокурором в судовому засіданні не надано.
Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у клопотанні про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Другий абзац частини першої статті 170 КПК України, зазначає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Проте слідчим та прокурором, всупереч вимогам ч.2 ст.171 КПК України не встановлений розмір шкоди, неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Зважаючи на викладене, судом встановлено, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.173 КПК України, та слідчим не доведено необхідність такого арешту, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173, 175, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Копію ухвали вручити (направити) прокурору, слідчому, володільцю майна та його представнику, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1