Справа № 204/3386/18
Провадження № 1-кп/204/472/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря : ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
- 05 лютого 2010 року Жовтневим районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
- 17 червня 2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 3 місяці по вироку Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг від 05.02.2010 року, до відбуття 3 роки 3 місяці позбавлення волі;
- 30 червня 2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України дане покарання поглинуте покаранням по вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.06.2010 року, до відбуття 3 роки 3 місяці позбавлення волі із зарахуванням тримання під вартою з 11.03.-29.06.2010 року, звільнений 10.02.2012 року з Божковської ВК Полтавської області № 16 умовно-достроково за постановою Полтавського районного суду від 02.02.2012 року на підставі ст.107 КК України, невідбутий строк 1 рік 4 місяці 1 день;
- 08 серпня 2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано 6 місяців по вироку суду від 30.06.2010 року, до відбуття 1 рік 6 місяців позбавлення волі, звільнений 03.01.2014 року з Синельниківської ВК Дніпропетровської області № 94 умовно-достроково, на підставі ухвали Синельниківського суду від 26.12.2013 року, ст.81 КК України, невідбутий строк 3 місяці 15 днів;
- 11 листопада 2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
*26 листопада 2015 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано 1 місяць по вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду від 2014 року, до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнений 28.08.2017 року з Синельниківської ВК(№94) Дніпропетровської області умовно-достроково, на підставі постанови Синельниківського суду Дніпропетровської області від 17.08.2017 року відповідно до ст.81 КК України, невідбутий строк 11 місяців 19 днів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м.Дніпропетровськ, громадянина України, який має середньотехнічну освіту, працюючого слюсарем в ПП «Манирон», одруженого, у відповідності до ст.89 КК України не судимого, який має на утриманні малолітнього сина, 2015 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_7 будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та у березні 2018 року повторно став на шлях вчинення умисних злочинів проти власності.
Так, ОСОБА_7 20 березня 2018 року приблизно о 04:20 годині, знаходячись біля будинку 20 по вул.Титова у м.Дніпрі разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, визначили майно, що знаходиться в приміщенні кабінету № 5 КП «Дніпроводоканал» ДМР цокольного поверху вказаного будинку, як об`єкт свого злочинного посягання. Знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, скоюючи злочин повторно, ОСОБА_7 , пошкодивши решітку вікна та шляхом віджиму пластикового вікна проник у середину приміщення кабінету № 5 КП «Дніпроводоканал» ДМР, яке розташоване на цокольному поверсі будинку 20 по вул. Титова у м. Дніпрі. В цей час, співучасник злочину ОСОБА_6 знаходився біля буд. 20 по вулиці Титова у м. Дніпрі, де спостерігав за обстановкою, з метою завчасного попередження ОСОБА_7 про можливе викриття їх злочинних дій сторонніми особами. Далі, ОСОБА_7 знаходячись в приміщенні кабінету № 5 КП «Дніпроводоканал» ДМР з корисливих мотивів викрав наступне майно, що належить вказаному підприємству, а саме: Мобільний телефон Fly FS454 Wnite imei-1: НОМЕР_1 ; imei-2: НОМЕР_2 , вартістю згідно судово-товарознавчої експертизи № 11/12.1/351 від 10.05.2018 року - 866,66 грн.; Мобільний телефон Fly FS454 Wnite imei-1: НОМЕР_3 ; imei-2: НОМЕР_4 , вартістю згідно судово-товарознавчої експертизи № 11/12.1/351 від 10.05.2018 року - 866,66 грн.. Тим самим, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 завдали матеріальну шкоду КП «Дніпроводоканал» ДМР, на загальну суму, згідно судово-товарознавчої експертизи№ 11/12.1/351 від 10.05.2018 року - 1733,32 грн. Після чого, ОСОБА_7 з викраденим майном в руках виліз через пошкоджене вікно із приміщення на вулицю, де його чикав ОСОБА_6 , але з причин, які не залежали від їх волі, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не змогли довести свій злочинний умисел до кінця, оскільки одразу були затримані біля будинку 20 по вулиці Титова у м. Дніпрі працівниками охорони.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини зазначені в обвинувальному акті, просив суворо не карати. Пояснивши, що дійсно, в час та у місці, зазначеному у обвинувальному акті, він разом із своїм знайомим ОСОБА_6 намагалися скоїти крадіжку телефонів з приміщення КП «Дніпроводоканал» на вул.Титова,20 в м. Дніпрі. Так, він, пошкодивши решітку вікна на цокольному поверсі, шляхом віджиму пластикового вікна, проник у середину приміщення кабінету № 5 КП «Дніпроводоканал» через вікно, де взяв два мобільних телефона «Флай», зазначених у обвинувальному акті. В цей час, ОСОБА_6 знаходився на вулиці, біля вікна та спостерігав за обстановкою, щоб у випадку небезпеки, подати йому сигнал. Взявши телефони, він виліз через вікно на вулицю, де його чекав ОСОБА_6 , і їх відразу затримали працівники охорони. В скоєному розкаюється.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини зазначені в обвинувальному акті, просив суворо не карати. Пояснивши, що дійсно, в час та у місці, зазначеному у обвинувальному акті, він разом із своїм знайомим ОСОБА_7 намагалися скоїти крадіжку телефонів з приміщення КП «Дніпроводоканал» на вул.Титова,20 в м. Дніпрі. Так, ОСОБА_7 , пошкодивши решітку вікна на цокольному поверсі, шляхом віджиму пластикового вікна, проник у середину приміщення кабінету № 5 КП «Дніпроводоканал» через вікно, та скоїв крадіжку двох мобільних телефонів «Флай», зазначених у обвинувальному акті. В цей час, він знаходився на вулиці, біля вікна та спостерігав за обстановкою, щоб у випадку небезпеки, подати Чугуєву сигнал. Взявши телефони, ОСОБА_7 виліз через вікно на вулицю, де їх разом затримали працівники охорони. В скоєному розкаюється.
Від предстваника потерпілого КП «Дніпроводоканал» ДМР ОСОБА_10 надійшла заява, в якій він просить суд слухати провадження за його відсутності, зазначивши, що претензий матеріального характеру до обвинувачених він не має, цивільний позов не заявлений, просить призначити покарання на розсуд суду.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачені та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 (а.п.43-51), особу обвинуваченого ОСОБА_6 (а.п.69-81), протоколами оглядів місця події від 20 березня 2018 року, з фототаблицею (а.п.8-11,12-16,17-20), висновок експерта №26/4.6/469 від 19.04.2018 року (а.п. 104-116), звіт про фактичні затрати на проведення експертизи (а.п.103), висновок експерта №11/12.1/351 від 10.05.2018 року (а.п.125-131), звіт про фактичні затрати на проведення експертизи (а.п.124), постанови про визнання речовими доказами від 20.03.2018 року (а.п.117,132), та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинувачених:
- ОСОБА_7 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України;
- ОСОБА_6 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання судом враховуються вимоги, передбачені ч.1 ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.3 ст.185 КК України з виконанням вимог ч.1 та ч.3 ст.68 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого. Так обвинувачений вчинив замах на тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий, має не зняту і непогашену у встановленому Законом порядку судимість, знаходячись на волі, під час умовно-дострокового звільнення, повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності за обставинами, викладеними у вироку, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює. Відповідно до ч.1 ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого. Як обставину, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, суд враховує рецидив злочину. На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, що відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, цілям його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено.
Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
У суду не виникає переконання в тому, що виправлення обвинуваченого можливе без реального виконання покарання. З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення нових злочинів.
Згідно ч. 1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Як видно з положень п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Оскільки новий злочин за зазначеним кримінальним провадженням обвинуваченим було вчинено після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, суд на підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_7 частково приєднує невідбутий строк покарання, призначений за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2015 року.
20 березня 2018 року обвинувачений ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст.208 КПК України. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 березня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 по данному кримінальному провадженню обрано запобіжний захід-тримання під вартою.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання судом враховуються вимоги, передбачені ч.1 ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.3 ст.185 КК України з виконанням вимог ч.1 та ч.3 ст.68 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого. Так обвинувачений вчинив замах на тяжкий злочин проти власності, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується позитивно, працює слюсарем. Відповідно до ч.1 ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.
Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
З урахуванням викладеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства і до нього необхідно застосувати звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України та з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки цього буде достатньо для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
20 березня 2018 року обвинувачений ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст.208 КПК України. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 березня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 по данному кримінальному провадженню обрано запобіжний захід-домашній арешт.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 фактичну вартість проведення судово-товарознавчої експертизи, згідно наданої довідки та фактичну вартість проведення судово-трасологічної експертизи, згідно наданої довідки.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд
ОСОБА_8 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання: 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2015 року та остаточно ОСОБА_12 призначити покарання у вигляді трьох років двох місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 відраховувати з дня затримання з 20 березня 2018 року.
Запобіжний захід ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою.
ОСТРОГЛЯД ОСОБА_13 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання: 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого
ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку 1 рік - не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати обвинуваченого
ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1