Справа № 192/1890/17
Провадження № 1-кп/192/66/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.04.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Звонецький Хутір Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрований АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , має неповну середню освіту, не працює, не одружений, військовозобов`язаний, раніше судимий:
- 11 жовтня 2016 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.162, ст.75 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2016 року за ч.1 ст.162, ст.ст.75,76 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, на шлях виправлення не став, і в період іспитового строку вчинив корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, ОСОБА_3 в лютому 2017 року, в нічний час доби, більш точної дати та часу під час досудового слідства встановити не виявилося можливим, перебуваючи в приміщенні літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 , де керуючись корисливим умислом на таємне викрадення чужого майна, із корисливих спонукань, з метою особистої наживи, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаться таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу таємно викрав з приміщення літньої кухні бензопилу «Урал», вартістю 1249 гривень 50 копійок та з викраденим з місця вчинення злочину зник.
Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1249 гривні 50 копійок.
Свою вину в пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_3 визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним злочину.
В судовому засіданні пояснив, що в лютому 2017 року перебуваючи в літній кухні домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить його знайомому ОСОБА_6 та який запросив його в гості, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаються таємними для оточуючих, оскільки потерпілий заснув, викрав з приміщення літньої кухні бензопилу «Урал», яку потім продав. Шкоду потерпілому відшкодував частково на суму 900 гривень, у вчиненому каявся.
Потерпілий ОСОБА_6 , який про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, заявою просив розглянути справу за його відсутності. В заяві пояснив, що претензій до обвинуваченого не має, просив призначити покарання на розсуд суду (а.с.36).
З`ясувавши думку учасників судового провадження суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності потерпілого з урахуванням положень ст. 325 КПК України.
Враховуючи те, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Умисні дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вина обвинуваченого у вчиненні ним злочину в судовому засіданні доведена повністю, оскільки оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, суд прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який є раніше судимим та вчинив злочин в період іспитового строку, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працює, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання є рецидив злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, а також з урахуванням того, що ОСОБА_3 вчинив умисний корисливий злочин в період іспитового строку, тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, та йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.185 КК України.
При призначені остаточного покарання за сукупністю вироків, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 положення ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2016 року.
Оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні ухвалою від 02 березня 2018 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с.62), тому в строк призначеного покарання слід зарахувати період з 02 березня 2018 року по день ухвалення даного вироку, тобто по 04 квітня 2018 року.
Строк тримання під вартою ОСОБА_3 , застосований згідно ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2018 року підлягає продовженню до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючисьст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2016 року до покарання за цим вироком та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (роки) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 02 березня 2018 року.
Строк тримання під вартою ОСОБА_3 , застосований згідно ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2018 року продовжити до набрання вироком законної сили.
Зарахувати ОСОБА_3 у строк призначеного покарання строк з 02 березня 2018 року по 04 квітня 2018 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та направити потерпілому.
Головуючий: суддя ОСОБА_1