Справа № 461/5500/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/80/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 рокуколегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2017 року відносно ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Бабин, Заставнівського району, Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Франківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України на один рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік,
засуджено за ч.2 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного обвинуваченому покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироку законної сили залишено без змін.
Постановлено строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Згідно вироку суду, 16 квітня 2017 року, приблизно о 22 год. 45 хв., ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , матеріали кримінального провадження відносно якого виділено в окреме провадження, перебуваючи у приміщенні №304 готелю «Цісар», який розташований по вул. Городоцькій, 65 у м. Львові, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, застосовуючи до ОСОБА_10 насильство, наносячи йому удари руками та ногами по голові та кінцівках, спричинивши при цьому, згідно висновку судово-медичної експертизи №55 від 18 квітня 2017 року, синці та садно на голові, садно на шиї, синець на лівій руці, що відноситься до легкого тілесного ушкодження, відкрито заволоділи мобільним телефоном потерпілого марки «Prestigio» «Muze D3», вартістю 3500,00 грн. із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар», вартістю 20,00 грн., на рахунку якої було 60,00 грн., сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «МТС», вартістю 20,00 грн., на рахунку якої було 100,00 грн., картою пам`яті «Micro SD», об`ємом 32 Гб, вартістю 200,00 грн., чохлом чорного кольору, вартістю 100,00 грн. та грошовими коштами у сумі 2700,00 грн., чим завдали ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 6700,00 грн.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає зміні у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що суд першої інстанції, в порушення вимог кримінального процесуального закону, покликається у вироку на вчинення 16 квітня 2017 року ОСОБА_7 , передбаченого ч.2 ст. 186 КК України злочину, у групі з ОСОБА_9 , стосовно якого матеріали виділено в окреме провадження, а обвинувальний вирок за наведеним вище фактом щодо останнього, судом не постановлено.
Наголошує, що суд першої інстанції неправомірно зазначив у вироку прізвище та ініціали особи, яка не визнана судом винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а повинен був зазначити що ОСОБА_7 16 квітня 2017 року вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження.
Просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2017 року відносно ОСОБА_7 змінити у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на те, що 16 квітня 2017 року, ОСОБА_7 вчинив злочин за попередньою змовою з ОСОБА_9 , зазначивши, що злочин вчинено за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження.
У решті вирок залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Вина ОСОБА_7 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України.
Відтак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію.
П.3 ч.1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно вимог ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Ч.1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Проаналізувавши вищенаведені норми закону, колегія суддів приходить до висновку, що суд у своєму рішенні не може використовувати формулювання, які б вказували на винуватість осіб, що не є обвинуваченими у кримінальному провадженні.
Відтак, на думку колегії суддів, місцевий суд безпідставно зазначив у мотивувальній частині вироку прізвище та ініціали особи, а саме ОСОБА_9 , за попередньою змовою з яким, ОСОБА_7 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, оскільки матеріали відносно такого виділено в окреме провадження, тим самим, наперед вирішивши питання про доведеність його вини, чим порушив принцип презумпції невинуватості, а тому вирок в цій частині підлягає зміні.
Окрім цього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задоволити.
Вирок Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2017 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку покликання на те, що 16 квітня 2017 року ОСОБА_7 вчинив злочин за попередньою змовою з ОСОБА_9 , зазначивши, що злочин вчинено за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4