У Х В А Л А
25.01.2018 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Франківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-.
В С Т А Н О В И В:
26.02.016 року внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000557 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України.
Слідча Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, покликаючись на те, що 07.11.2015 ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, в особистих інтересах, діючи умисно, з корисливих мотивів подав до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 299, завідомо підроблені документи, а саме завірену копію свідоцтва про право власності, серії та номер: НОМЕР_1 , виданий 12.02.2013, видавник: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова, згідно з розпорядження Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова від 12 лютого 2013 року № 72.
Так, достовірно знаючи, що такого змісту правовстановлюючі документи вказаною установою не видавались та є підробленими,ОСОБА_4 подав їх державному реєстратору з метою реєстрації права власності об`єкту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 63,7 кв.м
Також, 07.11.2015 ОСОБА_4 , перебуваючи у АДРЕСА_3 , діючи умисно, в особистих інтересах, з корисливих мотивів, з метою набуття у власність обєкту нерухомості, що належить територіальній громаді м. Львова, шляхом обману через використання завідомо підроблених документів, а саме завіреної копії свідоцтва про право власності, серії та номер: НОМЕР_1 , виданий 12.02.2013, видавник: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова, згідно з розпорядження Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова від 12 лютого 2013 року № 72, відповідно до якого ОСОБА_4 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_2 , подав такі документи для державної реєстрації права власності до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 299. При цьому ОСОБА_4 усвідомлював, що ці документи не відповідають вимогам законодавства та є підробленими, а також достовірно знаючи, що дана квартира йому не належать, оскільки такого змісту правовстановлюючі документи вказаною установою не видавались.
На підставі вказаних документів, цього ж дня державним реєстратором, шляхом створення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідного розділу, в який внесені відомості про право приватної власності ОСОБА_4 на об`єкт житлової нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_2 , та проведено державну реєстрацію права приватної власності на вказане приміщення, внаслідок чого ОСОБА_4 , незаконно, шляхом обману набув право приватної власності та заволодів квартирою АДРЕСА_4 . Внаслідок вказаних злочинних дій приміщення протиправно вибули з комунальної власності територіальної громади міста Львова, чим останнім спричинено шкоду у розмірі 1 470 460,00 грн.
Відтак, незаконними діями ОСОБА_4 спричинено шкоду громаді міста Львова на загальну суму 1470 460.00 грн., що у шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та, відповідно до примітки ст. 185 КК України, є особливо великими розмірами.

Окрім цього, 02.12.2015 ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, маючи умисел на легалізацію майна одержаного злочинним шляхом, тобто укладення правочину з нерухомим майном, а саме квартири АДРЕСА_2 , одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння шахрайства в особливо великих розмірах, що передувало легалізації, знаходячись у приміщенні за місцем здійснення діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за адресую: АДРЕСА_5 , уклав договір купівлі-продажу, який посвідчений вказаним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 664, відповідно до якого ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_2 , , за ціною 406 985 грн., в результаті чого отримав грошові кошти та легалізував (відмив) незаконно здобуте майно.

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_4 згідно ст. 63 Конституції України від дачі показів відмовився.
22 січня 2018 р. ОСОБА_4 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, не працює, а тому у слідства є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний в подальшому може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання за вчинений злочин. Окрім цього може незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню, а тому просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши прокурора, який підтримав клопотання, захисника та підозрюваного, які заперечили проти обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вважаю, що у задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.
З матеріалів клопотання вбачається наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України.
Обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого .4 ст. 358, ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показання представника потерпілого ОСОБА_9 від 12.12.2016, потерпілого ОСОБА_10 від 28.12.2017, потерпілого ОСОБА_11 від 28.12.2017, потерпілого ОСОБА_12 від 28.12.2017 року, відповідь із Квартирно-екслуатаційного відділу від 18.12.2017.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Однак стороною кримінального провадження, слідчому судді не надано жодних вагомих доказів, які посвідчують факти нез`явлення підозрюваного за викликом слідчого, прокурора, показання свідків чи потерпілих щодо намагання змінити свої показання. Одного лише зазначення в клопотанні про те, що підозрюваний знаходячись на волі, може переховуватися від слідства або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином - недостатньо. Зазначене повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, яких слідчому судді, стороною кримінального провадження не надано.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Однак, в ході розгляду клопотання стороною кримінального провадження не доведено, що жоден із запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах.
З огляду на наведене, враховуючи вагомість наявних доказів про обґрунтованість вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, передбаченого за вчинення вказаного кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, зі слів неофіційно працює, має постійне місце проживання, вважаю, що у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України,-
У Х В А Л И В:
у задоволенні клопотання слідчої Франківського ВП ГУ НП у Львівської області про застосування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом 5 діб з моменту її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1