09 грудня 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
09 грудня 2017 року слідчий СВ ДВП ГУ НП України у Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням, погодженим із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженого у м. Чарджоу Туркменії, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не зареєстрований, фактично мешкає у б. АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Підстави для обрання саме такого запобіжного заходу слідчій вказав наступні. Так, 09 грудня 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Він підозрюється у тому, що 08 грудня 2017 року, близько 18 години 30 хвилини, знаходячись на тротуарі, що навпроти б. АДРЕСА_2 , безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, висловлюючись нецензурною лайкою, чіплявся до перехожих, а потім розбив скло магазину «Євровзуття» і використовуючи довгі склянки від розбитого скла, переслідував перехожих та працівників магазину, що вийшли на вулицю для можливого реагування на розбиття скла.
Вважає, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, і беручі до уваги це, а також те, що він залишаючись на свободі, як особа, що не працює, буде мати можливість вчинити інший злочин; усвідомлюючи невідворотність покарання у вигляді реального позбавлення волі, зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду; зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків цього кримінального провадження, прийшов до висновку про те, що менш суворі запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, і прохає обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні його тексту. Додатково пояснив, що ризиками, які дають підстави застосувати до підозрюваного запобіжний захід, є можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, через тяжкість покарання за вчинений злочин, а також можливий незаконний вплив на потерпілого, яким є власник магазину «Євровзуття», де підозрюваний розбив скло, свідків та інших учасників кримінального провадження. Кваліфікація злочину є такою, тому що підозрюваний вчинив хуліганство із застосуванням довгих склянок від навмисно розбитого ним скла, тобто із застосуванням заздалегідь пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень предмета.
У судовому засіданні встановлено, що 09 грудня 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
У судовому засіданні підозрюваний свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав у повному обсязі. Пояснив, що 08 грудня 2017 року вживав спиртні напої у кафе, і так як пиво у ньому було дороге, вирішив придбати пиво у магазині мережі «АТБ». На вході до магазину його штовхнули двоє осіб, а потім почали переслідувати ще двоє, тобто четверо. Вони почали його бити і заподіяли йому тілесні ушкодження, розбивши обличчя і губу. Захищаючись від них, він був вимушений розбити скло та склянками, які від цього утворилися, відбиватися від нападників, порізавши собі при цьому руки. Він має неофіційне місце роботи, так як працює на укладенні облицювальної плитки у приміщенні поблизу Головпоштамту, постійне місце мешкання, хоча після смерті батька знятий з реєстраційного обліку, не буде переховуватися, вчиняти злочинів та впливати на свідків. З цих підстав прохав відмовити у задоволенні клопотання.
Захисник також заперечував проти задоволення клопотання через те, що вважав невірною кваліфікацію дій, вчинених його підзахисним, не вбачаючи в його діях ознак складу інкримінованого злочину, тому що той був вимушений захищатися один від чотирьох нападників, а також відсутність наведених слідчим та підтриманих прокурором ризиків, внаслідок того, що підзахисний має постійне, хоч і неофіційне місце роботи, цивільну дружину, постійне, хоч і без реєстрації, місце мешкання, що свідчить про відсутність ризику у вигляді переховування від слідства та суду. Ризик незаконного впливу на свідків також вважав абсолютно недоведеним наданими доказами.
Розглянувши клопотання, заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню.
Вважаю, що є підстави для того, щоб підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, так як він не спростовує того факту, що сам, навмисно розбив скляну вітрину магазину і скористався склянками, що утворилися після цього, для того, щоб перешкодити діям оточуючих. Через те, що свідки по справі працюють продавцями у магазині, тобто у загальнодоступному місці, існує висока вірогідність того, що він зможе здійснювати незаконний вплив на свідків, чим буде перешкоджати встановленню істини по справі. Інші ризики у ході розгляду справи свого підтвердження не знайшли. Також, констатую те, що версія підозрюваного про те, що він вчинив розбиття скла для захисту він нападу на нього чотирьох осіб, що заподіяли йому тілесні ушкодження, що виключає хуліганський мотив у його діях, досудовим слідством до цього часу не перевірена та не спростована.
З метою недопущення реалізації наведеного ризику, перешкоджанню встановленню істини по справі, з огляду на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, які враховуються при обранні запобіжного засобу, вважаю за можливе обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його фактичного мешкання у період часу з 19 годин до 07 години наступного дня.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шестидесяти днів. Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його затримання.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 фактично затримано у порядку ст. 208 КПК України о 19 годині 08 грудня 2017 року, часом та датою закінчення дії ухвали про застосування до нього домашнього арешту слід вважати 19 годину 05 лютого 2017 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 194, 196-197, 309-310, 395 КПК України, -
У задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його фактичного мешкання - у б. АДРЕСА_1 , у період часу з 19 години до 07 години наступного дня.
Дата закінчення дії ухвали 19 година 05 лютого 2018 року.
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб зо дня її винесення.
Слідчий суддя ОСОБА_1