Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/232/17
Провадження № 1-кп/553/78/2017
У Х В А Л А
Іменем України
24.11.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі колегії суддів:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,
захисників-адвокатів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілого: ОСОБА_8 ,
розглянувши матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.1 ст.115 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Ленінського районного суду м. Полтави надійшли матеріали кримінального провадження №0000247 з обвинувальним актом та відповідними додатками за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на те, що направлений до суду обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, реєстраційний номер кримінального провадження в обвинувальному акті не співпадає з номером кримінального провадження у повідомленні про підозру та у реєстрі матеріалів досудового розслідування, не вірно вказано місце роботи підозрюваного ОСОБА_9 , не вказані обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 , потерпілим не визнаний син обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтави, громадянин України, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та не сформульовано обвинувачення, як цього вимагає п. 5 ст. 291 КПК України. Доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не містить прізвищ всіх допитаних по справі свідків, зокрема, не зазначені свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . В додатках до обвинувального акту не вказано кількість аркушів. При проведенні слідчих дій на досудовому розслідуванні вищевказаного кримінального провадження допущено цілий ряд процесуальних порушень, не з`ясовано всі обставини, які мають істотне значення для встановлення істини у даній справі, повністю не вивчені обставини смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_16 . Досудове розслідування по даному кримінальному провадженню проведено поверхнево, містить значну кількість доказів, які мають сумнівні протиріччя між собою та обставинами події кримінального правопорушення, які органами досудового розслідування не взято до уваги.Так у реєстрі матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000247 в частині прийнятих у ході досудового розслідування процесуальних рішень по призначенню судово-імунологічних експертиз (пункти 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13) дата прийняття рішень - 04.07.2014, не відповідає висновкам: висновок № 591 від 15.07.2016, висновок № 590 від 18.07.2016, висновок № 589 від 15.07.2016, висновок № 592 від 17.07.2016, висновок № 593 від 18.07.2016, висновок № 594 від 15.07.2016, висновок № 587 від 15.07.2016 р., що свідчить, на його думку, що провадження було закрите, а висновки надійшли через 2 роки. При проведенні слідчих дій на досудовому розслідуванні вищевказаного кримінального правопорушення не взято до уваги розбіжності у свідченнях ОСОБА_17 та певну суперечливість їх показанням інших свідків та матеріалів справи. Із матеріалів справи вбачається, що у померлого ОСОБА_9 на кистях рук виявлено численні порізи від ножа та глибокі колото-різані рани на животі, які можуть свідчити про певну самооборону ним від нападу, в разі чого подія злочину, можливо, могла містити необхідну оборону чи її перевищення, що впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_9 . Також при проведенні слідчих дій у досудовому розслідуванні вищевказаного кримінального правопорушення не було проведено відбирання зразків відбитків пальців рук як на знаряддях вбивства, які знайдено в квартирі (два кухонні ножі та молоток), залишках трьох бокалів, які є у фотоматеріалах справи, та якими, імовірно, безпосередньо перед подією злочину, користувалося подружжя ОСОБА_18 та ще одна невстановлена особа, так і на інших предметах квартири, які можуть містити сліди рук іншої особи, причетної, можливо, до вбивства подружжя ОСОБА_18 . Не проведено відібрання відбитків пальців рук з двох ножів, які вилучено з квартири ОСОБА_18 ; не з`ясовано характер травм, які отримав ОСОБА_9 за життя (під час ймовірної сімейної сварки та бійки) та при падінні з вікна балкону 5 поверху будинку; не призначено проведення судово-медичної експертизи порізів на долоні правої руки померлого ОСОБА_9 на предмет можливості нанесення його одним з ножів, які знайдено в квартирі ОСОБА_18 , та чи характерні дані порізи для самозахисту; не встановлено походження і характер спричинення тупих травм голови ОСОБА_9 щодо можливості нанесення їх молотком, який знайдено на кухні квартири ОСОБА_18 ; не проведено огляд сорочки померлого та не встановлено, чи є на ній сліди від ножів, які знайдено в квартирі ОСОБА_18 та чия кров на сорочці (його власна, ОСОБА_16 чи іще однієї сторонньої особи). З наведених підстав вважав неможливим призначення справи до судового розгляду та просив суд повернути обвинувальний акт прокурору.
Представник ОСОБА_19 - ОСОБА_7 підтримав заявлене клопотання адвоката ОСОБА_6 та просив його задовольнити.
ОСОБА_19 та ОСОБА_10 підтримали клопотання заявлене захисником ОСОБА_6 та просили його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні просив суд призначити справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Заявлене захисником клопотання про повернення обвинувального акту прокурору вважав необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. В той же час вважав необхідним та можливим проведення щодо обвинуваченого ОСОБА_9 судового розгляду із ухваленням вироку.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 підтримала думку прокурора, просила суд призначити справу до розгляду у відкритому судовому засіданні, а в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акту прокурору відмовити через його безпідставність.
Суд, дослідивши наявний в суду обвинувальний акт, заслухавши думку учасників судового процесу щодо заявленого клопотання, приходить до наступних висновків.

Усі питання, пов`язані з проведенням підготовчого провадження, залежно від особливостей порядку судового провадження згідно зі ст. 31 КПКУкраїни вирішуються суддею одноособово або відповідно до частин 2, 3, 9 цієї ж статті колегіально.

Частиною 4 ст.110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Згідно ч.ч.1,2 статті 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт та додатки до нього повинні відповідати вимогам, передбаченим ст. 109, 291 КПК України.

Згідно з зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1)фактичних обставин кримінального правопорушення;

2)правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3) формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Згідно ч.2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за правилами, передбаченими статтями 342-245 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення - повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Пунктом 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено, що «кожен кого обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».
Так, визначаючи основні терміни КПК, у пункті 13 частини першої статті 3 законодавець виклав загальне, незалежно від стадій кримінального провадження, поняття обвинувачення, яким є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

У свою чергу, відповідно до частини другої статті 42 КПК України, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу, а обвинувальний акт, згідно із пунктом 3 частини другої статті 283 КПК України, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Далі обвинувальний акт затверджується прокурором й одночасно з його переданням до суду вручається учасникам кримінального провадження під розписку (стаття 293 КПК). Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (частина перша статті 337 КПК).

Власне висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта (частина друга статті 347 КПК), а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (частина перша статті 348 КПК).

Таким чином, системно-структурний аналіз норм КПК доводить, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).
Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.
Згідно обвинувального актуу кримінальному провадженні №0000247 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який надійшов до суду, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, складено 30.06.2014 прокурором Полтавської області ОСОБА_20 . У зв`язку із смертю ОСОБА_9 (актовий запис Ленінського ВДРАЦС РС Полтавського МУЮ №161 від 30.06.2014) дане повідомлення про підозру вручено у порядку та спосіб, передбачений ч. 1 ст. 278, ч. 2 ст. 135 КПК України, під розписку дорослим членам сім`ї підозрюваного, а саме: ОСОБА_10 і ОСОБА_19 , а також захиснику підозрюваного адвокату ОСОБА_6 . Після отримання повідомлення про підозру ОСОБА_10 і ОСОБА_19 заперечили проти закриття кримінального провадження згідно п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України і клопотали про продовження кримінального провадження в загальному порядку.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 близько 10 год. перебував у власній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де між ними виникла сварка на ґрунті особистих неприязних стосунків, під час якої у ОСОБА_9 виник умисел на вчинення вбивства ОСОБА_16 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_16 та бажаючи їх настання, умисно завдав останній множинні проникаючі колото-різані поранення тулубу, чим спричинив ОСОБА_16 тілесні ушкодження, внаслідок яких вона померла на місці події.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №696 від 28.06.2014, причиною смерті ОСОБА_16 стала гостра крововтрата, множинні проникаючі колото-різані поранення живота з ушкодженням печінки.

Таким чином своїми умисними діями, які виразилися у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.
Обставин, які відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання підозрюваного ОСОБА_9 , не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання підозрюваного ОСОБА_9 , не встановлено.

Судом встановлено, що в порушення вимог ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими.

Так, в обвинувальному акті не встановлено дату вчинення злочину, зазначений лише час його вчинення.

Не вказано знаряддя та у який спосіб було вчинено злочин, не зазначено яким саме предметом ОСОБА_9 завдав смертельні удари потерпілій, одним чи кількома предметами було спричинено смерть потерпілій ОСОБА_16 .

Не розмежовано дії обвинуваченого під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_16 , не зазначено та не встановлено в яку саме частину тіла згідно висновків судово-медичних експертиз потерпілої ОСОБА_16 були нанесені тілесні ушкодження, які групи цих ушкоджень, будь - які відомості щодо їх розмежування, їх кваліфікація по ступеню тяжкості, небезпека в момент їх спричинення життю та здоров"ю потерпілої.

Не вказано чим обгрунтовувався умисел ОСОБА_9 на вчинення вбивства і які підтверджуючі обставини цього.

В обвинувальному акті та реєстрі до нього не вказані дані щодо потерпілої ОСОБА_16 та відсутні дані щодо правової оцінки тілесних ушкоджень які були виявлені на ній.

З огляду на зміст клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 в обвинувальному акті також відсутні дані щодо причини смерті самого обвинуваченого ОСОБА_9 , та чи могла смерть настати внаслідок нещасного випадку чи злочинних дій іншої особи.

Не розкрито суб`єктивну та об`єктивну сторону вчинення злочину передбаченого ст. 115 ч.1 КК України обвинуваченим ОСОБА_9 .

Крім того, як вбачається із обвинувального акту місцем складення його є різні місця, а саме зазначено, що він складений 30.01.2017 року за адресою м. Полтава, вул.Сковороди, 2-б, каб. №406 , а нижче зазначено прокуратура Полтавської області м. Полтава, вул. 1100 - річчя Полтави, 7, каб. №103, 30.01.2017 року. В п.п. 18,19,22-26 реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с.6-7) зазначено про речові докази які було виявлено на місці події та проведення відповідних їх експертиз. Проте, в самій фабулі обвинувачення про жоден із цих предметів ( ножі, молоток) нічого не зазначено.

В клопотанні прокурора (а.с. 88-89) щодо виклику та допиту свідків в судовому засіданні згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування в п. 12 значиться ОСОБА_21 , адреса проживання якого зазначена АДРЕСА_3 , що дублюється і в самому реєстрі до обвинувального акту. Проте, за даною адресою знаходиться відділення поліції №2 м. Полтави, а отже місце проживання даного свідка не встановлено.

У обвинувальному акті зазначено номер кримінального провадження №0000247, але не зазначено відомості щодо дати внесення даних до ЄРДР. Крім того, як вбачається із копії обвинувального акту, який було вручено захиснику адвокату ОСОБА_6 , номер кримінального провадження не відповідає оригіналу обвинувального акту, який знаходиться в матеріалах справи та не зазначено кількість аркушів у ньому.

Не зазначено дату вручення підозри за ч.1 ст. 115 КК України від 30.06.2014 року дорослим членам сім"ї підозрюваного - ОСОБА_10 та ОСОБА_19 , а також дату вручення підозри захиснику - адвокату ОСОБА_6 .

В обвинувальному акті не зазначено ступінь родинного зв"язку ОСОБА_10 та ОСОБА_19 по відношенню до обвинуваченого та їх анкетні дані, а також не було надано суду безпосередньо і в засіданні будь-якого документального підтвердження цьому. В обвинувальному акті не визначено та не зазначено процесуальний статус ОСОБА_10 та ОСОБА_19 з огляду на подані ними заяви проти закриття кримінального провадження згідно п. 5 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки їх залучення в якості свідків сторони обвинувачення суперечить суті кримінального провадження з метою реабілітації померлого ОСОБА_9 .

Формально-буквальне тлумачення пункту 5 частини другої статті 291 КПК України стороною обвинувачення свідчить про невідповідність способу викладу в обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_9 зазначеній нормі права.

З обвинувального акту даного кримінального провадження убачається, що в ньому відсутні конкретні вказівки на те, в чому саме ОСОБА_9 обвинувачується, не дотримані вимоги закону щодо викладу фактичних обставин, чітко не сформульоване обвинувачення. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні викладено не чітко і не конкретно.

Колегія суддів звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Вищевикладені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, в зв`язку з чим заявлене захисником клопотання підлягає задоволенню, а обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення вказаних недоліків.

Отже, аналізуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що обвинувальний акт не містить усі передбачені законом складові, суперечить положенням ст. 291 КПК України. Наведені в обвинувальному акті дані у своїй сукупності не дають повне уявлення стосовно кожного із елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу не дає можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою та може призвести до ухвалення судом у майбутньому неправосудного рішення у відношенні обвинуваченого.

При цьому суд позбавлений можливості вирішити інші клопотання які можуть бути вирішені на даній стадії розгляду справи, оскільки відповідно до ч.1 ст. 315 КПК України, лише у випадку якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч.3 статті 314 цього Кодексу, суд може проводити підготовку до судового розгляду.

Наведені в ухвалі суду обставини, щодо повернення обвинувального акту прокурору, не спростовані ним в судовому засіданні, а перешкоди зазначені судом є суттєвими і не можуть бути усунуті в процесі судового розгляду. З огляду на викладене вбачається фактичне перекладення стороною обвинувачення на суд функцій органу досудового розслідування, що суперечить засадам змагальності сторін кримінального провадження передбачених ст. 22 КПК України.

За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, при наявності зазначених недоліків суд не має можливості призначити судовий розгляд вказаного обвинувального акту.

Оскільки судом прийнято рішення про повернення обвинувального акту прокурору, розгляд питань, пов`язаних із підготовкою до судового розгляду, судом не вирішуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291 КПК України, п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань за № 0000247 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України - повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи діб з дня проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3