Справа № 755/6856/17
У Х В А Л А
іменем України
"20" жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_3 ,

представників потерпілих

адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника/адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2016 за № 0004103 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України (в редакції Закону України від 05.11.2009 "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо відповідальності за злочини з мотивів расової, національної чи релігійної нетерпимості"),
в с т а н о в и в :
У провадження суду надійшов даний обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, з огляду на що у ньому ухвалою суду було призначено підготовче судове засідання на розгляд у якому винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження, внесення подання про визначення підсудності немає.
Сторона захисту, без конкретизації та викладу чітких відомостей, в загальному у своєму письмову клопотанні, вказала, що обвинувальний акт у провадженні не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, так як у ньому у розділі «формулювання обвинувачення» міститься виклад обставин, які не були об`єктом дослідження у кримінальному провадженні на етапі його розслідування та які не мають відношення до дій, які закидаються обвинуваченому, як вчинене правопорушення, тобто, на думку захисту, до такого формулювання обвинувачення, дії інших осіб та події, які самі по собі є та можуть бути об`єктами досліджень у інших кримінальних провадженнях та не були зазначені у повідомленнях про підозру ОСОБА_7 , що унеможливлює належну підготовку до захисту від такого обвинувачення.
Обставини на які посилається захист у клопотанні не наводяться та жодним чином не викладаються, а лише шляхом загальних висловлювань і все.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, з наступних підстав.
Дане кримінальне провадження, відповідно до ухвали суду апеляційної інстанції про визначення підсудності провадження від 25.04.2017, підсудне Дніпровському районному суду м. Києва.
Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні не встановлено.
Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.
Щодо доводів сторони захисту про його невідповідність вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, то суд враховує те, що це не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, з огляду на наступне.
Першочергово, суд акцентує увагу на тому, що заявник, який подав це клопотання, у ньому і не розкрив питання того, які конкретно відомості у акті з прямим посиланням на них, шляхом їх цитування, про дії інших осіб та події самі по собі унеможливлюють належну підготовку до захисту від такого обвинувачення сторони захисту, а самого цитування процесуальної норми, для визнання того чи іншого клопотання обґрунтованим, не достатнього, так як суд для оцінки цього питання повинен надавати оцінку усім даним у порядку ст. 94 КПК України, має конкретно розуміти, яка саме конкретна інформація у акті унеможливлює сприйняття обвинувачення в цілому.
Відповідно ж до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Поняття "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.
Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.
У цьому випадку, виходячи з конкретних обставин справи, ступінь "детальності" інформування обвинуваченого є достатнім для повного розуміння ним суті висунутого проти нього обвинувачення, який є достатнім для підготовки адекватного захисту, тобто у цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченим інформації цілком і повністю кореспондується з п. "b" ч. 3 ст. 6 КЗПЛ.
Про хибність доводів захисту свідчить і той факт, що обвинувачення сформульоване відносно обвинуваченого із зазначенням правової кваліфікації, яка містить в собі не тільки посилання на окремі статті (частини статті) кримінального закону, але й формулювання об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Разом із цим, викладені в клопотанні доводи про невідповідність пред`явленого обвинувачення критеріям чіткості, однозначності і визначеності, а також про його невідповідність правовій кваліфікації діяння, не заслуговують на увагу, оскільки не можуть бути предметом судової перевірки в стадії підготовчого судового засідання.
Ці питання підлягають вирішенню лише в стадії судового розгляду, в тому числі шляхом реалізації прокурором своїх повноважень щодо зміни, доповнення обвинувачення або відмови від підтримання державного обвинувачення.
З цих же підстав не можуть слугувати підставою для повернення обвинувального акта і решта доводів захисту з цього питання.
Тобто, стороною захисту, у супереч положень ст. ст. 22, 26, 91, 92 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, не було надано, у відповідності до норм ст. ст. 85, 86 КПК України, належних та допустимих доказів, які б безумовно свідчили про те, що обвинувальний акт, у даному провадженні, суперечить положенням КПК України, а викладені безпосередні підстави повернення до переліку регламентованого п.п. 1-9 ч. 2 ст. 291 даного Кодексу не віднесені та є такими, що підлягають оцінці судом у нарадчій кімнаті при постановлені кінцевого судового рішення у справі, та можуть слугувати підставою для виправдання обвинуваченого, у разі їх підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим суд, вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню, як необґрунтоване.
Також, у підготовчому судовому засіданні, відповідно до положень ч. 2 ст. 318, п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України, судом визначено коло осіб з боку обвинувачення та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.
Крім того, перевіривши виконання вимог ст.ст. 118-120 ЦПК України, ст. 128 КПК України за цивільним позовом ОСОБА_8 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням (злочином), суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого за шкоду, завдану діянням обвинуваченого.
Згідно з ч. 4 ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства та передбачені ст. 119 ЦПК України.
При цьому суд враховує, що відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих у наслідок вчинення злочину, позивачі звільняються від сплати судового збору.
За таких обставин, перевіривши зазначений цивільний позов на дотримання вказаних вимог КПК України та ЦПК України, суд вважає що форма та зміст позовної заяви дають підстави для її прийняття та розгляду в рамках даного кримінального провадження.
Серед іншого, зазначене судове засідання, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.
При визначенні строку проведення судового розгляду суд враховує положення ст. 28 КПК України в частині того, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а обвинувачення в найкоротший строк стало предметом судового розгляду.
Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників процесу.
Керуючись ст. ст. 314-318, 369-372, 376 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2016 за № 0004103 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України (в редакції Закону України від 05.11.2009 "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо відповідальності за злочини з мотивів расової, національної чи релігійної нетерпимості")у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. І. Сергієнка, 3, каб. 40 на 30 жовтня 2017 року о 09 годині 45 хвилин.

Прийняти до розгляду в рамках цього кримінального провадження цивільний позов ОСОБА_8 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням (злочином).

Роз`яснити цивільним відповідачам, що вони мають право подати суду письмові заперечення проти цивільного позову із зазначенням доказів, що підтверджують їх, або визнати позов повністю чи частково.

У судове засідання викликати сторін кримінального провадження (ч. 2 ст. 318, п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17:45 год. 25.10.2017.

С у д д я : ОСОБА_1