Справа № 307/3286/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

20.12.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 /головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стебник, Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_11 в користь потерпілої ОСОБА_9 41 401 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_9 в частині стягнення моральної шкоди -залишений без розгляду.
Згідно вироку, ОСОБА_11 27 вересня 2017 року близько 19 год. 15 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на території дворогосподарства АДРЕСА_2 , яке належить потерпілому ОСОБА_12 , під час конфлікту з останнім, побачивши, що той штовхнув його дружину, підбіг до нього та не маючи умислу заподіяти смерть, наніс йому удар правою ногою в область живота та один удар кулаком правої руки в обличчя - в область ока, від чого ОСОБА_12 впав спиною на бетонну доріжку, вдарився головою та отримав тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в Тячівській РЛ №1.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання у виді п`яти років позбавлення волі. Вважає, що при призначенні ОСОБА_11 покарання суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 65 КК України. Потерпіла вказує, що внаслідок злочину, який вчинив ОСОБА_13 помер її чоловік, якого вона дуже любила та поважала, який був важливою людиною в житті їх дітей та внуків, її підтримкою та опорою, при цьому враховуючи й те, що вона хворіє гіпертонією третього ступеню, важко пересувається, лише за допомогою супроводу. Просить врахувати, що смерть рідної людини принесла її сім`ї та їй особисто багато страждань, ця трагедіє вкрай негативно вплинула на її самопочуття та душевний стан. Звертає увагу, що вбивство її чоловіка представником Церкви Свідків Єгови стало потрясінням не тільки для її сім`ї, але й для громади Тернівської Православної Церкви, до якої вони належать. Вважає, що наявність обтяжуючих обставин та часткове визнання вини дають підстави для призначення ОСОБА_13 більш суворого покарання. Потерпіла також акцентує увагу, що, власне за умови призначення обвинуваченому більш суворого покарання вона відмовилась від відшкодування моральної шкоди, яке на її думку, було б справедливою сатисфакцією.
В апеляцій скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить змінити вирок суду першої інстанції та звільнити його підзахисного від відбування призначеного йому покарання на підставі ст. 75 КК України. Просить врахувати, що обвинувачений вину у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся. Захисник стверджує, що потерпілий сам був ініціатором конфлікту і обвинувачений вдарив його лише тому, що той штовхнув та вдарив його дружину. Характер ушкоджень, які завдав ОСОБА_13 потерпілому підтверджують, що той не мав умислу завдати йому якоїсь шкоди. Попри це, захисник заперечує факт перебування ОСОБА_13 в момент вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, вважає, що дана обставина не доведена жодними доказами та навпаки спростовується показами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які суд безпідставно не взяв до уваги, між тим самі ж свідки зі сторони потерпілих жодного разу не заявляли про те, що обвинувачений був у стані сп`яніння. Стверджує, що ОСОБА_13 вживав алкоголь після інциденту з потерпілим. З наведених підстав вважає, що суд необґрунтовано врахував ОСОБА_13 як обтяжуючу покарання обставину - перебування в стані сп`яніння. З цього приводу захисник просить врахувати практику ЄСПЛ, який акцентує увагу на необхідності доведення стороною обвинувачення кожного факту пов`язаного зі злочином, а всі сумніви, в свою чергу мають бути витлумачені на користь обвинуваченого. Захисник просить врахувати, що ОСОБА_13 ніде не працює, на утриманні має дружину та прийомну дочку, які також безробітні, окрім того він допомагає немічним батькам дружини, які мають проблеми зі здоров`ям, сам ОСОБА_13 характеризується виключно з позитивної сторони, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, відшкодував потерпілим шкоду в сумі 6000 гривень.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора проти апеляційних скарг, перевіривши та вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_11 у вбивстві потерпілого ОСОБА_12 через необережність та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 119 КК України у у апеляційних скаргах не оспорюються, тому апеляційний суд переглядає вирок в межах доводів апеляційних скарг щодо призначеного покарання обвинуваченому.
З вироку суду убачається, що він відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України. Суд з повнотою з`ясував усі обставини кримінального провадження, в тому числі, відомості, що торкаються особи обвинуваченого, врахував обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та обставини, що його обтяжують - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, врахував те, що ОСОБА_11 характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягався і призначив покарання в межах мінімального строку, передбаченого санкцією ч.1 ст. 119 КК України.
Враховуючи особу обвинуваченого, конкретні обставини справи, те, що потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження у себе в дворогоподарстві, те, що потерпілий був особою похилого віку, апеляційний суд вважає, що призначене покарання у виді позбавлення волі відповідає тяжкості вчиненого особі обвинуваченого , є справедливим і міра покарання визначена судом першої інстанції відповідно до положень ст. 50, ст. 65 КК України.
Апеляційний суд не встановив таких обставин, які б переконали у тому, що ОСОБА_11 може виправитись без ізоляції його від суспільства, тобто, що до нього може бути застосовано положення ст. 75 КК України - звільнення його від відбування покарання з випробуванням і вважає, що його виправлення можливе лише в умовах реального відбування покарання. Хоча ОСОБА_11 висловив щирий жаль та каяття у вчиненому, однак апеляційний суд вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і водночас достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів й таким, що не можна визнати невиправдано суворим, як про це зазначив захисник у апеляційній скарзі.
Посилання захисника на відсутність доказів перебування ОСОБА_11 у стані алкогольного сп`яніння є безпідставними і спростовуються матеріалами кримінального провадження, дослідженими судом. Також не заслуговують на увагу твердження про те, що ініціатором конфлікту був потерпілий, оскільки судом встановлено, що власне обвинувачений разом з дружиною самі прийшли до потерпілого додому виясняти обставини непорозумінь між потерпілим та дочкою обвинуваченого, самі створили конфлікт, що й стало наслідком кримінально-карного діяння.
Не здобуто у судовому засіданні також доказів того, що обвинувачений є єдиним годувальником сім`ї і призначене йому покарання у виді позбавлення волі погіршить становище його сім`ї .
На підставі викладеного, апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 задоволенню не підлягає.
Вимога потерпілої та її представника про негайне взяття під варту ОСОБА_11 за результатами апеляційного розгляду, порушена у заяві від 30.11.2017, не підлягає задоволенню, оскільки така вимога погіршує становище обвинуваченого і заявлена поза межами строку апеляційного оскарження, що в силу ч.4 ст.403 КПК України не допускається.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційнйи суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 - залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 - залишити без задоволення, а вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 травня 2017 року щодо ОСОБА_11 - залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена до касаційного суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.
Судді :