Справа № 447/156/18
Провадження № 1-кп/456/160/2018
УХВАЛА

25 квітня 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Стрию клопотання прокурора Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який обвинувачуєтьсявчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України,

В С Т А Н О В И В :

в провадженні Стрийського міськрайонного суду знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.03.2018р. строк обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжений до 12.05.2018р.

В судовому засіданні прокурор клопотав про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , покликаючись на те, що розгляд справи не завершений; ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати. ОСОБА_7 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства та у разі визнання його винним у вчиненні такого йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, тому перебуваючи на волі та усвідомлюючи можливість призначення вказаного покарання, обвинувачений може переховуватися від суду, шляхом погроз та застосування насильства може незаконно впливати на потерпілу та свідків, які судом не допитані; вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_7 не працевлаштований, не одружений, на утриманні будь-яких осіб немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у місці постійного проживання, що унеможливлює застосування до обвинуваченого іншого менш впливового запобіжного заходу.

ОСОБА_7 заперечив винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, тому просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки безпідставно утримується під вартою.

Захисник ОСОБА_6 вважав, що пред`явлене його підзахисному обвинувачення необґрунтоване; ризики, передбачені ст.177 КПК України, не доведені; саме підзахисний повідомив органи НП про те, що виявив у квартирі труп ОСОБА_8 , тому немає підстав вважати, що він ухилятиметься від суду. ОСОБА_7 має постійне місце проживання, тому, на його думку, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде достатнім для того щоб забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, приходить до висновку, що обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства; до затримання не був офіційно працевлаштований, немає близьких родичів чи інших осіб, які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у місці його проживання, тому суд вважає, що інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не можуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Натомість застосування щодо ОСОБА_7 означеного запобіжного заходу сприятиме дотриманню мети застосування такого, а саме: забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти спробі переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків, які судом не допитані.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Виходячи з положень ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченому під час розгляду справи, суд вважає за необхідне продовжити тримання обвинуваченого під вартою на шістдесят днів.

Керуючись ст.ст.177,178,183,194,350 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задоволити. Продовжити відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.153 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23 червня 2018р. включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_7 та скерувати начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП Львівської області для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3