1-кс/755/5204/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2017 року слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі старшого слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0007637 від 02 червня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.388 КК України,

в с т а н о в и в:
Старший слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, а саме на об`єкт рухомого майна автомобіль марки «Nissan Tiida», номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 . та заборону його відчуження, розпорядження.
Клопотання мотивоване тим, що до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві надійшла заява про те, що з 23.08.2016 року ОСОБА_5 вчиняє дії направлені на відчуження описуваного та арештованого держаним виконавцем автомобіля «Nissan Tiіda», 2008 року випуску, повідомлення відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Київській області про порушення правил експлуатації автоматизованих систем, що заподіяло шкоду.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №45455616 з примусового виконання виконавчого листа №2-6113/2013 від 20.12.2013 Деснянського районного суду м. Києва.
17.11.2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Допитаний як свідок ОСОБА_5 показав, що він дійсно укладав кредитний договір №CL-019/041/2008 від 01 червня 2008 року з ЗАТ «ОТП Банк» розмір кредиту, якого складав майже 20 000 дол. США, а цільове використання вказаного кредиту було придбання автомобілю марки «Ніссан Тііда».
У подальшому, в 2014 році ОСОБА_5 згідно рішення суду було зобов`язано сплатити борг за вказаним вище кредитним договором грошові кошти в сумі 128 943 грн. 24 коп.
Після цього, в травні 2015 року ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки «Ніссан Тііда», номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_3 був зупинений працівником міліції на блок посту смт. Гриців Хмельницької області та вказаний автомобіль було поставлено на спеціальний майданчик вказаного блок поста у зв`язку з тим, що автомобіль марки «Nissan Tiіda», номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_3 перебуває у розшуку. Свідоцтво про право реєстрації та ключі від автомобіля залишились у ОСОБА_5 .
Через деякий час ОСОБА_5 дізнався що, автомобіль марки «Nissan Tiіda», номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_3 забрали працівники ДВС м. Хмельницька.
Крім того встановлено, що державним виконавцем Хмельницького районного відділу деравної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції при примусовому виконанні ОСОБА_6 складено акт опису й арешту майна від 01.06.2016, згідно якого автомобіль марки «Nissan Tiіda», номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 описане майно прийняв на відповідальне зберігання ОСОБА_7 .
Також згідно відповіді територіального сервісного центру 8044 регіонального сервісного центру МВС України у м. Києві 23.08.2016 року автомобіль марки «Nissan Tiіda», номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 перереєстрований на ОСОБА_7 , де в графі реєстраційна операція зазначено перереєстрація при втраті свідоцтва про реєстрацію. У подальшому 10.09.2016 року автомобіль марки «Nissan Tiіda», номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 був перереєстрований на нового власника ОСОБА_8 .
В ході досудового розслідування виникла необхідність накладення арешту на наступний об`єкт рухомого майна:
- автомобіль марки «Nissan Tiіda», номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ;
Постановою органу досудового розслідування від 05.09.2017 року об`єкт рухомого майна, а саме: автомобіль марки «Nissan Tiіda», номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 визнано речовим доказом.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження.
Метою арешту вищезазначеного майна - є збереження речових доказів та належне проведення оціночно будівельної експертизи, а також подальше можливе відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення отриманої неправомірної вигоди.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, з підстав якими воно обґрунтовується.
Вислухавши доводи слідчого, дослідивши надані копії документів, слідчий суддя приходить до наступного.

За змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним з заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

З положень ч. 1 ст. 170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Оскільки підставою арешту майна є наявність в сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої ст. 170 КПК України. Проте, прокурором не доведено даних обставин, не надано постанови про визнання автомобіля марки «Nissan Tiіda», номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 речовим доказом у кримінальному провадженні №0007637 від 02 червня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.388 КК України, тому слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 98,170-172, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання старшого слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0007637 від 02 червня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.388 КК України відмовити.

Ухвала оскарження не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1