Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддівОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Галицького та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2017 року,
в с т а н о в и в:
Із матеріалів провадження за скаргою вбачається, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 (за вироком Апеляційного суду Львівської області від 01 липня 2005 року засудженого ч. 1 ст. 115, пунктами 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК до довічного позбавлення волі) про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання, відповідно до вимог ст. 72 КК.
Апеляційний суд Львівської області ухвалою від 11 травня 2017 року зазначену ухвалу суду першої інстанції залишив без змін.

У касаційних скаргах захисник та засуджений порушують питання про перегляд указаних судових рішень в касаційному порядку.

Просять задовольнити клопотання ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Перевіривши доводи, наведені у касаційних скаргах, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до вимог ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Як убачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, вони стосуються питань, пов`язаних з виконанням вироку, і постановлені відповідно до розділу VIII «Виконання судових рішень» КПК.
У ст. 539 КПК встановлено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів, у випадках, встановлених законом.
Частиною 5 ст. 539 вказаного Кодексу встановлено, що за наслідками розгляду клопотання суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку, однак касаційне оскарження такої ухвали не передбачено цією нормою закону.
Крім того, такі ухвали не є ухвалами суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, які зазначено у ч. 2 ст. 424 КПК, оскільки вони не охоплюються поняттям «судове провадження», визначення якого дано в п. 24 ч. 1 ст. З цього Кодексу.

Отже, системний аналіз зазначених норм КПК вказує на те, що ухвали апеляційного суду, якими переглянуто ухвали місцевих судів, постановлені в порядку виконання вироків, касаційному оскарженню не підлягають.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема цей Суд у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що у спосіб, у який ст. 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
З огляду на викладене, беручи до уваги те, що касаційні скарги подано на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд

п о с т а н о в и в:
У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Галицького та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2017 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3