Справа № 425/4235/15
Провадження № 11-кп/782/213/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

переглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , яким

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Рубіжне Луганської області, має громадянство України, раніше не був засудженим, працює слюсарем в УПП «УТОС-1», інвалід 3 групи, утримує доньку 2003 року народження,

фактично мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України із призначенням покарання у вигляді штрафу розміром 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн, на користь потерпілої ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати у розмірі 736,56 грн.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до ст. 100 КПК України.

Вироком суду встановлено, що 17.08.2015 року, о 02 годині 30 хвилин, водій автомобіля «Honda Civic» НОМЕР_1 ОСОБА_8 , рухаючись по другорядній дорозі по вул.. Б.Хмельницького, із сторони вул.Леніна у сторону вул Студентської м. Рубіжне Луганської області, виїхав на перехрестя вулиць Б.Хмельницького Студентської, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2109 НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по головній дорозі вул.Студентській, із сторони вул.Мендєлєєва у сторону вул.. Б. Хмельницького м. Рубіжне.

У результаті ДТП водій автомобіля ВАЗ 2109 НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримав, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 171 від 15.09.2015 року, тілесні пошкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я; а пасажирка автомобіля «Honda Civic» НОМЕР_1 ОСОБА_7 тілесні ушкодження середньої тяжкості ( висновок судово-медичної експертизи № 195 від 09.10.2015 року).

Згідно висновку авто технічної експертизи № 160/6 від 26.10.2015 року дії водія ОСОБА_8 не відповідали технічним вимогам п. 16.11. Правил дорожнього руху України та знаходились у причинному зв`язку із ДТП.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичних обставин, як вони викладені у вироку суду, доведеності провини у скоєному, правильність визначеної судом юридичної кваліфікації дій, просять вирок суду змінити, зменшивши стягнуті судом із ОСОБА_8 суми цивільних позовів, на користь ОСОБА_6 з 10 000 грн до 1 000 грн, на користь ОСОБА_7 з 50 000 грн до 7 000 грн.

Погоджуючись із правом потерпілих на відшкодування їм моральної шкоди, вважають, що суд необґрунтовано переоцінив ступінь моральних страждань та завищив суму відшкодування моральної шкоди водію ОСОБА_6 , оскільки, потерпілим не було надано жодного доказу обґрунтування суми пред`явленої у позові вимоги про стягнення такого розміру моральної шкоди та обставин завдання йому психологічних травм та розладів, які стали підставою негативних емоцій, втрати душевного спокою та страху керувати автомобілем.

Потерпілій ОСОБА_7 обвинувачений повністю відшкодував завдану матеріальну шкоду, у тому числі, і на лікування, тому, посилання потерпілої на необхідність стягнення моральної шкоди для отримання коштів на можливі процедури санаторно-курортного лікування та оздоровлення, протезування обвинувачений та захисник вважають такими, що не засновані на вимогах ст. 23 ЦК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги у повному обсязі та на заперечення можливості застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію», прокурора та потерпілих, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження у межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

З огляду на те, що обвинувачений та захисник не оспорюють фактичних обставин справи, юридичної кваліфікації дій, виду та розміру обраного судом покарання у межах санкції ч.2 ст. 289 КК України, колегія суддів вирок у цій частині не переглядає.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження, до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного чи обвинуваченого.

Цивільний позов розглядається судом за правилами, встановленими КПК України, а, в разі не врегулювання виниклих процесуальних відносин діючим КПК, до них застосовуються норми ЦК України. ( ч.5 ст. 128 КПК).

Цивільні позови розглядаються одночасно із кримінальним провадженням і, ухвалюючи вирок, суд залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цей цивільний позов повністю або частково. ( ч.1 ст. 129 КПК).

Як убачається із матеріалів кримінального провадження та вироку, суд у повній мірі виконав зазначені вище вимоги закону.

Потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявлені цивільні позови до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування їм моральної шкоди у розмірі, відповідно 30 000 грн та 100 000 грн кожному.

Позовні вимоги у частині відшкодування матеріальної шкоди залишені судом без розгляду, у зв`язку із відмовою потерпілих та повним добровільним відшкодуванням шкоди обвинуваченим ОСОБА_8 .

Суд, вислухавши думку потерпілих, з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які визнали ці позовні вимоги частково, врахував характер і обсяг фізичних та душевних страждань потерпілих, наслідуючи принцип розумності, виваженості та справедливості, частково задовольнив на користь потерпілого ОСОБА_6 10 000 грн, на користь потерпілої ОСОБА_7 50 000 грн.

Колегія суддів вважає, що стягнуті судом розміри відшкодування моральної шкоди відповідають ступіню важкості моральних страждань потерпілих, які обидва отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості, ОСОБА_7 , крім того, позбавлена внаслідок травми можливості вільного пересування та продовження навчання для отримання ступіню магістра у учбовому закладі та є інвалідом 3 групи.

Потерпілий ОСОБА_6 , крім отриманих тілесних ушкоджень, був тимчасово позбавлений джерела заробітку, проходив лікування.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про повне відшкодування ним матеріальної шкоди, наявність у нього утриманців, інвалідність 3 групи як підстави для зменшення суми моральної шкоди колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ці обставини враховані судом при визначенні розміру та міри покарання, яке обвинувачений не оскаржує.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.04.2017 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст. 286 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена сторонами кримінального провадження у касаційному порядку, до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, протягом 3-х місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2