У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" березня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши виконання вимог ст.ст. 171, 172 КПК України за клопотанням прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_2 про арешт майна в рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2017 за № 0000200, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в :
До даного місцевого суду 23.03.2018 надійшло зазначене клопотання прокурора, яке обґрунтоване тим, що майно вказане у клопотанні слід арештувати, так як воно являється предметом вчинення кримінального правопорушення, а тому у відношенні нього можуть вчинятися дії з його подальшого відчуження третім особам.

Слідчий суддя перевіривши виконання вимог ст.ст. 171, 172 КПК України за цим клопотанням, яке надійшло йому 26.03.2018, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).
Зокрема, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), який застосовуються на підставі ухвали слідчого судді місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ст. 132 КПК України в редакції № 4651-VI).
Так, як згідно п. 4 § 2. Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017№ 2147-VIII, підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.
У цьому випадку, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань в рамках даного кримінального провадження було унесено до введення в дію змін визначених підпунктами 11-27, 45 пункту 7 § 1 Закону від 03.10.2017№ 2147-VIII, а тому відповідно вони не мають зворотної дії в часі та не застосовуються до цієї справи
При цьому, зідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Статтею 171 вказаного Кодексу у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Однак, у цьому випадку, у клопотанні про арешт майна не зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу в редакції Закону № 1019-VIII від 18.02.2016 та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Однак, у цій ситуації, заявник умотивовує своє звернення з посиланням на положення ст. 170 КПК України, зокрема її 1-3, 6 частини, не у редакції Закону № 1019-VIII від 18.02.2016, тобто у тій редакції, що не була чинною, на момент розгляду, клопотання.
З рішення ВСУ у справі № 5-205кс15 випливає, що Кримінальним процесуальним законом України визначається порядок провадження в кримінальних справах, тобто порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень.
Адже, на відміну від кримінального матеріального закону, кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження.
Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе, адже процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ст. 5 КПК України).
Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії, апріорі, з Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-рп/99 від 09.02.1999 рокуубачається, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому у світлі положень статті 58 Конституції України, дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Також, заявник у резолютивній частині звернення клопоче про розгляд клопотання без виклику сторін з посиланням на норми ч. 2 ст. 163 КПК України, яка жодним чином порядок розгляду клопотання арешту майна не регулює, а стосується питання надання тимчасового доступу до речей і документів.
За таких умов слідчий суддя приходить до однозначного висновку, що дане клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, у зв`язку з чим останнє підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків в сімдесят дві години.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 372-376 КПК України, п. 4 § 2. Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017№ 2147-VIII, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_2 про арешт майна в рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2017 за № 0000200, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, повернути заявнику для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання цього судового рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1