Ухвала
Іменем України
27 лютого 2018 р.

м. Київ
справа № 161/4047/16-к

провадження № 51-3706 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши спільну касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 18 січня 2018 року,
встановив:
вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджено за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) на 1 рік позбавлення волі, частиною 3 статті 185 КК на 3 роки позбавлення волі.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Ухвалено застосувати до засудженого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покласти на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Постановлено обчислювати строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_4 з моменту приведення вироку, в частині взяття його під варту, до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_7 до засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задоволено. Стягнуто з засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_8 солідарно на користь потерпілого ОСОБА_7 38250 грн. матеріальної шкоди та по 2500 грн., з кожного, моральної шкоди.
Також, цим вироком засуджено ОСОБА_9 , щодо якого судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються, та ОСОБА_8 , щодо якого також оскаржені судові рішення в касаційному порядку.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.
З 27 на 28 квітня 2015 року засуджені ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою між собою в с. Вербаїв, Луцького району Волинської області, з вантажного автомобіля, таємно викрали акумуляторні батареї, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 4000 грн.
Крім того, в ніч з 13 на 14 травня 2015 року засуджені ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою між собою, в с. Боратин, Луцького району, Волинської області, проникли у приміщення гаража, який є одним цілим приміщенням з новобудовою, викрали майна на загальну суму 9530 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду.
Також, в ніч з 15 на 16 травня 2015 року засуджені ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою між собою, в с. Боратин, Луцького району, Волинської області, проникли в приміщення новобудови, звідки таємно викрали майна на загальну суму 12156 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду.
До того ж, в ніч з 11 на 12 серпня 2015 року засуджені ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою між собою, в с. Боратин, Луцького району, Волинської області, проникли у приміщення новобудови, звідки таємно викрали майна на загальну суму 14250 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_13 , майнову шкоду.
Окрім того, в ніч з 11 на 12 серпня 2015 року засуджені ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою між собою, в с. Боратин, Луцького району, Волинської області, проникли в підсобне приміщення, звідки таємно викрали пристрій для нагріву води вартістю 200 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на вказану суму.
В ніч з 11 на 12 серпня 2015 року засуджені ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою між собою, в с. Новостав, Луцького району, Волинської області, проникли у приміщення новобудови, звідки таємно викрали будівельні матеріали на загальну суму 1250 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_15 , майнову шкоду.
Також, в період з 29 серпня 2015 року по 17 вересня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , у нічну пору доби, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою між собою, в с. Липини, Луцького району, Волинської області, проникли у приміщення новобудови, звідки таємно викрали майна, на загальну суму 75800 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 18 січня 2018 рокувирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2017 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
У касаційній скарзі захисник та засуджений ставлять вимогу про зміну судових рішень, постановлених щодо ОСОБА_4 та просять звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК. Таку вимогу мотивовано невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок суворості через неповне врахування даних про особу засудженого, який вперше притягувався до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненні злочинів, у розкритті яких активно сприяв органам МВС, має важкі захворювання, працює, займається благодійністю, завдані потерпілим збитки відшкодував повністю, про що свідчать розписки, які було надано під час розгляду апеляційної скарги та прохання потерпілого ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадженням судом апеляційної інстанції про пом`якшення вироку суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення засудженим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частинами 2, 3 статті 185 КК та кваліфікація його дій в касаційній скарзі засудженим і захисником не оспорюються та не заперечуються.
Доводи захисника та засудженого про невідповідність призначеного останньому покарання внаслідок суворості та можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з частиною 1 статті 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Так, суд першої інстанції, призначаючи засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, врахував дані про особу засудженого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, хворіє, працює, займається благодійністю, що підтверджується подяками Комунального закладу Рівненського обласного спеціалізованого будинку дитини, а також пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне часткове відшкодування засудженим завданих ним збитків та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

З обраною судом першої інстанції формою відбування засудженим покарання погодився і суд апеляційної інстанції. Зокрема, апеляційним судом додатково зважено нате, що засуджений ОСОБА_4 має постійне місце роботи, хворіє, займається благодійністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілому ОСОБА_7 , який в судовому засіданні просив призначити засудженому покарання не пов`язане з позбавленням волі. Судом апеляційної інстанції також враховано пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів. Зазначене, разом з даними про особу засудженого та з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення надали суду апеляційної інстанції підстави для незмінності обраної засудженому форми відбування покарання.

Так, висновок суду першої інстанції з яким погодився суд апеляційної інстанції щодо обраної засудженому форми відбування покарання у колегії суддів також сумнівів не викликають, оскільки при призначенні покарання враховувалися та оцінювалися обставини, на які покликаються захисник і засуджений у касаційній скарзі. При тому, що врахуванню підлягають обставини у їх сукупності та не надається перевага одним обставинам над іншими, як про це ставлять вимогу захисник і засуджений.
Відповідно до частини 1 статті 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ураховуючи викладене, підстав вважати, що покарання, призначене засудженому ОСОБА_4 , є явно несправедливим через суворість, немає.

Ухвала ж суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статті 419 КК.
Таким чином, суд дійшов висновку, що з касаційної скарги засудженого й захисника та наданих до неї судових рішень не вбачається підстав для її задоволення.
На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, суд

постановив:

відмовити засудженому ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за їх касаційною скаргою на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 18 січня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3