Справа № 755/8266/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ "13" листопада 2017 р.

колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря: ОСОБА_4
прокурора: ОСОБА_5
перекладача ОСОБА_6
захисників: ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
потерпілих: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт відносно:
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Баку, Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Республіки Азербайджан, з повною вищою освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-18.09.2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі,
ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки: м. Житомира, українки, громадянки України, з повною вищою освітою, працюючої директором ТОВ «Альянс Успіх», заміжньої, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця: с. Подове, Новотроїцького р-ну, Херсонської обл., українця, громадянина України, з повною вищою освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0015869, що надійшов з Прокуратури міста Києва, -
в с т а н о в и л а:
До Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт та додані до нього документи відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити судовий розгляд, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підсудний Дніпровському районному суду м. Києва, підстави для закриття кримінального провадження або повернення обвинувального акту відсутні. Потерпілі підтримали думку прокурора.

Обвинувачені та їхні захисники просили кримінальне провадження провернути прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.291 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, заслухавши думки учасників судового провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Вимогами п.3 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувачення, згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, має здійснюватись судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.

Органом досудового розслідування вказані вимоги закону не виконані.

ОСОБА_16 не було вручено примірник обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування на російській мові, які б були автентичними з примірниками на українській мові, та засвідченими перекладачем.
Оскільки ОСОБА_16 є особою, яка не розуміє українську мову, тому під час досудового розслідування було неодноразово заявлено про забезпечення його перекладачем на російську мову.
Наданий ОСОБА_16 примірник обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, перекладений на російську мову, не є автентичним перекладом з української на російську мову. Дані процесуальні документи не засвідчені спеціалістом - перекладачем, який має відповідні повноваження згідно до вимог ст.. 68 КПК України. Як яскравий приклад не відповідності перекладу можна навести наступне: ОСОБА_19 одружена - переклад «женат», зареєстрована - «зарегистрировано»; обвинувального акту на російській) ОСОБА_20 со слов ОСОБА_21 говорила, что денежные средства «можно предоставлять ему наручный», а можно переводить через терминал на карточные счета финансистов данного проекта ОСОБА_22 и ОСОБА_23 , при чем он сам указывал, когда необходимо было денежные средства передавать ему, или другим участникам мошеннической схемы, а когда переводить «на подзатылку счета».
Російський примірник реєстру матеріалів досудового розслідування містить відомості про: п. 53 Розділу II - постановление о приостановлении предварительного расследования (такої постанови не може бути, оскільки такої стадії як попереднє розслідування відсутнє згідно вимог КПК України), пп. 67, 70, 73, 76 Розділу І - напоминание о процессуальных правах (вірним перекладом документа має бути - уведомление о процессуальных правах), пп. 79, 81 Розділу І - сообщение пострадавшим (вірним перекладом є - уведомление потерпевших). Таким чином невірно перекладено процесуальні документи, а тому вони і не засвідчені спеціалістом - перекладачем. Оскільки обвинувальний акт та реєстр матеріалів є великими за обсягом, з урахуванням наявності спеціальної термінології, тому перевірити його переклад на відповідність не спеціалісту є неможливим.
Більше того примірник обвинувального акту на російській мові, який вручений ОСОБА_16 , суттєво різниться за змістом із обвинувальним актом на українській мові:
-обвинувальний акт на російській мові Містить відомості про обвинувачену ОСОБА_24 , тоді як український варіант обвинувального акту відомостей про ОСОБА_24 не містить;
обвинувальний акт на російській мові містить відомості про потерпілих відмінний від списку потерпілих, які містяться в українському варіанті. Так в російському варіанті - лише прізвища та ініціали потерпілих, суми та дати вкладів, а українська версія обвинувального акту містить замість інформації про вклади інформацію про адреси та телефони;
-обвинувальний акт на українській мові в частині викладу фактичних обставин справи містить відомості про те, що ОСОБА_16 вступив в змову із ОСОБА_17 , ОСОБА_24 , ОСОБА_18 , тоді як російська версія обвинувального акту не містить відомостей про зорганізованість із ОСОБА_24 .
Відповідно до п. 18 ч. З ст. 42 КПК України обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 68 КПК України у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).
Відповідно до п.3 ч. З ст. 68 КПК України перекладач зобов`язаний здійснювати повний і правильний переклад, посвідчувати правильність перекладу своїм підписом.
Щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України, обвинувального акту вимогам пп. 4, 5, 9 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Згідно до п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування. Відповідно до ч. 1 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Відповідно до ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити повний опис всіх без виключення дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування. Порушення вимог закону щодо повноти змісту реєстру матеріалів досудового розслідування є одним з критеріїв невідповідності обвинувального акту ст.. 291 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. В порушення ч. 2 ст. 36 КПК України у Розділі І та II вказаного реєстру відсутні данні щодо призначення прокурора у даному кримінальному провадженні від 11.01.2017 р., тобто станом на час внесення відомостей до ЄРДР. Також не містяться такі відомості за кожним з 18 кримінальних проваджень, які в подальшому були об`єднанні. Реєстр матеріалів кримінального провадження містить відомості про зміну групи прокурорів від 29.03.2017 р. Таким чином відсутня інформація про наявність прокурорів в даному кримінальному провадженні з моменту його реєстрації в ЄРДР. Також реєстр матеріалів не містить відомостей про доручення керівника органу досудового розслідування певному слідчому про проведення досудового розслідування, не містить відомостей про визначення групи слідчих, які проводили досудове розслідування з моменту реєстрації відомостей до ЄРДР.
В порушення п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування не містить часу внесення відомостей до ЄРДР за кожним епізодом кримінального правопорушення. Хоча ця інформація є визначальною, оскільки лише з цього часу процесуальні дії будуть вважатися законними відповідно до вимог ст.. 214 КПК України.
Таким чином, згідно вимог КПК України в обвинувальному акті має бути чітко, повно та детально сформульоване обвинувачення, яке має відповідати за своїм змістом викладу фактичних обставини кримінального правопорушення, які були встановлені слідчим (прокурором) під час кримінального провадження у визначеній законом процесуальній формі.
Але обвинувальний акт є неконкретним та не логічним, а відтак обвинувачений не має змоги ефективно здійснювати свій захист.
Інкримінований злочин пов`язаний із заволодінням грошовими коштами потерпілих осіб. А відтак розмір майнових збитків кожній особі, конкретний час, спосіб та місце їх заволодіння - є визначальним в даній справі.
Також згідно до обвинувального акту інкримінується низка епізодів кримінального правопорушення, вчинених обвинуваченими із ознаками повторності. А відтак кожен епізод має бути конкретно та чітко зазначений в обвинувальному акті.
Проте обвинувальний акт в частині викладу формулювання обвинувачення не містить конкретного часу та місця вчинення інкримінованих злочинів на порушення ст.. 91 КПК України. Так за інкримінованими епізодами по заволодінню грошовими коштами ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_13 , ОСОБА_33 , ОСОБА_12 не зазначеного конкретного часу та місця заволодіння грошовими коштами.
Більше того виклад фактичних обставин кримінального правопорушення не співпадає із формулюванням обвинувачення. Так у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення зазначається про те, що ОСОБА_16 організувався із іншими особами та вчинив кримінальні правопорушення в період часу з січня до жовтня 2015 року, тоді як згідно формулювання обвинувачення та іншої частини фактичних обставин вбачається, що інкриміновані епізоди охоплюються періодом з 10.03.2015 р. по 21.10.2015 р.. Таким чином є суперечність твердження в різних частинах обвинувального акту про вчинення інкримінованих правопорушень за січень-лютий 2015 р., а також за жовтень 2015 р. включно.
Зазначені суми збитків не співпадають із формулюванням обвинувачення:
так, в частині інкримінованого епізоду ОСОБА_34 зазначається про те, що вона начебто вклала 8400 грн., в подальшому їй було виплачено 1000 грн. (а.с. 32 російської версії обвинувального акту). Оскільки 8400 грн. за думкою обвинувача є шкодою, відтак 1000 грн. є частковим поверненням суми даних збитків. Відтак сума збитків за логікою обвинувачення має становити 7400 грн., з урахуванням повернутих сум.;
в частині інкримінованого епізоду щодо ОСОБА_35 не врахована отримана сума в розмірі 100 дол. США, що еквівалентна 2101 грн. (а.с. 40 російського перекладу акту).
Крім того обвинувальний акт не містить інформації про обізнаність ОСОБА_16 щодо начебто заволодіння грошовими коштами такими особами як ОСОБА_36 у ОСОБА_37 , ОСОБА_38 у ОСОБА_26 , ОСОБА_39 у ОСОБА_29 , ОСОБА_40 у ОСОБА_31 , ОСОБА_14 у ОСОБА_12 , а також.-іншими невстановленими особами. Обвинувальний акт не містить відомостей про те, що зазначені встановлені та не встановлені особи передавали грошові кошти або ОСОБА_16 , або ОСОБА_17 , або ОСОБА_24 , або ОСОБА_18 .
Обвинувальний акт на російській мові, який містить відомості про обвинувачену ОСОБА_24 , але не містить обвинувачення щодо неї, при цьому містить низку посилань на вчинення інкримінованого злочину невстановленою особою, матеріали щодо якої виділені. При цьому не розкривається інформація, хто є цією особою, щодо якої виділені матеріали.
Не зважаючи на те, що шахрайство має містити детальний опис майнових збитків, до обвинувального акту не долучено цивільні позови потерпілих. А відтак з урахуванням неточності та не врахованості частини сум, які зазначаються в обвинувальному акті, не можна встановити конкретний інкримінований розмір збитків.
Всі вищезазначені обставини дають підстави дійти висновку про те, що прокурор підійшов формально до висунення обвинувачення «зі спрощеним підходом», не зазначивши конкретні формулювання обвинувачення за кожним епізодом інкримінованого правопорушення, не вніс відомості за кожним правопорушенням окремо.
За своїм змістом формулювання обвинувачення, хоча і повинно певною мірою дублювати фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме обставини, які вказують на подію кримінального правопорушення, проте воно повинно бути викладено більш лаконічно та, крім часу, місця, способу та інших обставин вчиненого кримінального правопорушення, містити в собі посилання на форму вини, мотив, мету вчинення кримінального правопорушення, його наслідки та інші обставини, які охоплюються складом конкретного кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Неправильно формулюючи зміст обвинувачення, орган досудового розслідування порушив засади визначеності, чіткості та правильності правової кваліфікації кримінального злочину як суттєвої передумови для забезпечення справедливого провадження у справі.
Відповідно ж до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 червня 1990 року, зі змінами та доповненнями, обвинувачення повинно бути сформульовано з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскін проти Австрії» №9783/82 п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.

У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії» №12969/94 п. 58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії» №42780/98 п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).

Так, запропоноване органом досудового розслідування формулювання обвинувачення не містись повної, детальної інформації щодо пред`явленого особам обвинувачення, що порушує їх право на захист, так як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінального провадження, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваних вони вважається офіційно письмово повідомленими про фактичні та юридичні підстави пред`явлених їм обвинувачень.

Натомість, викладене в обвинувальному акті обвинувачення, його формулювання та приведені фактичні обставини злочинів, свідчать про те, що наведені обставини, що характеризують суб`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, є нечіткими та незрозумілими по кожному окремому епізоду.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, у тому числі, має містити анкетні дані кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Між тим, обвинувальний акт не містить усіх даних про потерпілих, зазначені лише прізвища, ім`я, по батькові, місце проживання та номер телефону.

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті має бути зазначено розмір витрат на залучення експерта, проте обвинувачення містить дані про відсутність таких витрат, у той час як в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено про наявність постанови про призначення комп`ютерно-технічної експертизи.

Також у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування є додатком до обвинувального акту, який складається слідчим або прокурором і надсилається до суду з обвинувальним актом, вимоги до нього визначені ст. 109 КПК України.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити повний опис усіх без виключення дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування. Порушення вимог закону щодо повноти змісту реєстру досудового розслідування, є одним з критеріїв невідповідності обвинувального акту ст. 291 КПК України.

Проте, реєстр не відповідає вимогам закону, так як не містить усіх передбачених законом даних, зокрема не містить даних про внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до єдиного реєстру досудових розслідувань та початок досудового розслідування, внесення відомостей про закінчення досудового розслідування, надання доступу до матеріалів провадження, дані про залучення захисників.

Наведені порушення вимог КПК України перешкоджають суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути справу і постановити законне й обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 17, 110, 291, 314-316, 331КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0015869 за ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та додані до нього документи- повернути прокурору, у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Головуючий суддя:
1.Суддя:
2.Суддя: