Справа № 730/216/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/75/2018
Категорія - ч.3 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 23 серпня 2017 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзна, Чернігівської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, 2003 року народження, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 23 серпня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь Борзнянської ЦРЛ витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину на суму 232,51 грн.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у кримінальному провадженні за проведення експертиз: судової комісійної транспортнотрасологічної у сумі 1104,84 грн; технічного стану автомобілів у сумі 442,26 грн.; судової транспортнотрасологічної у сумі 2457,60 грн.; судової транспортнотрасологічної експертизи у суму 983,84 грн., на загальну суму 4988,54 грн.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_6 вирішено не застосовувати до набрання вироком законної сили.

Як встановлено судом першої інстанції, 19 жовтня 2014 року близько 03-30 год. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «КАМАЗ 5511», державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом марки «ГКБ 8350», державний номерний знак НОМЕР_2 і, рухаючись на 79,900 км автодороги Кіпті-Глухів-Бачівськ в напрямку с. Вертіївка, Ніжинського району Чернігівської області, в порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.2.9 б) Правил дорожнього руху України, згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом в стомленому стані, та п.10.1 Правил дорожнього руху України, де зазначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, - заснув за кермом, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем марки «Мерседес Бенц Спринтер», державний номерний знак НОМЕР_3 , що ним керував ОСОБА_9 , і який рухався по зустрічній смузі руху в зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 95 від 19.11.2014 року, отримав тілесні ушкодження, які в своєму комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких останній загинув на місці події, ОСОБА_10 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 96 від 19.11.2014 року отримав тілесні ушкодження, які в своєму комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких останній загинув на місці події, ОСОБА_11 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 98 від 19.11.2014 року отримала тілесні ушкодження, які в своєму комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких остання загинула на місці події, ОСОБА_12 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 9 від 17.02.2015 року отримав тілесні ушкодження, які в своєму комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Тячівській районній лікарні Закарпатської області.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить повторно дослідити докази, скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, кваліфікованого за ч. 3 ст. 286 КК України.

Вказує, що по закінченню досудового розслідування йому було відмовлено у клопотанні про призначення незалежної експертизи, тому вони провели таку самостійно, з приводу її законності було допитано експерта, однак у вироку суду було невірно зазначено, що дана експертиза проводилася з урахуванням тих обставин, що автомобіль „Камаз не перебував у русі, оскільки перед експертом ставилося запитання № 5 щодо встановлення цих обставин, тому вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Висновком комплексної авто технічної і транспортно-трасологічної експертизи № 8214 від 24.03.2015 року, проведеної на його замовлення інститутом незалежних експертиз по копіям усіх первинних матеріалів, встановлено, що на момент ДТП його автомобіль „Камаз перебував у нерухомому стані, тому апелянт вважає, що його дії як водія, з технічної точки зору, не перебували у причинно-наслідковому зв`язку з даною ДТП та настанням тяжких наслідків від неї. Тому вважає, що в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Тоді як судом, на його думку, безпідставно було призначено експертизи в Чернігівському НДЕКЦ при УМВС України, попри те, що сторона захисту наполягала на проведенні незалежної експертизи в ХНДІСЕ ім. Бокаріуса м. Харків, більш того, їм не було надано можливості поставити запитання перед експертом. Тому вважає, що висновки експертиз НДЕКЦ, які виходили із даних, що його автомобіль рухався на момент ДТП, не відповідають фактичним обставинам, оскільки експертизи проведені на підставі додаткового огляду автомобілів на штраф-майданчику, які втратили свій первинний технічний стан, так як додатково були пошкоджені працівниками МНС при наданні допомоги потерпілим. Крім того, зазначає, що при проведенні даних експертиз використовувались фото, які не були долучені до протоколу огляду місця ДТП, природа виникнення яких невідома, а їх клопотання про призначення експертизи автентичності даних фото, судом було відхилене. Тому вважає, що висновки даних експертиз не можуть бути покладені в основу вироку.

Також, на переконання апелянта, судом необґрунтовано покладено в основу вироку показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , очевидців ДТП, оскільки останні були допитані щодо обставин подій у режимі відеоконференції, після спливу значного проміжку часу та не змогли документально підтвердити перебування їх на місці пригоди, як і номери мікроавтобусів та їх кольори, а також те, що в них не відібрали пояснень на місці пригоди, що, на його думку ставить під сумнів їх перебування на місці ДТП.

Окрім викладеного, вказує на порушення судом процесуального права, оскільки ним було подано заяву про відвід головуючого, яка не була розглянута судом, через відсутність підстав для відводу.

Крім того, зазначає, що судом безпідставно не було враховано пом`якшуючих його вину обставин, зокрема відшкодування завданої шкоди потерпілим, які не мали до нього претензій та подали відповідні заяви, де не наполягали на покаранні, пов`язаному з позбавленням волі. Не враховано судом і його активне сприяння у розкритті злочину та з`ясуванні обставин, що, на його думку, призвело до призначення занадто суворого покарання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого та просили її задовольнити з викладених підстав; прокурора, який заперечував проти її задоволення, вважаючи її безпідставною; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, так як не встановлено в його діянні складу кримінального правопорушення.

Проте, такі його твердження суперечать матеріалам кримінального провадження.

Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав та пояснив, що 18.10.2014 року після перевезень вантажу, будучи стомленим, на прохання дядька близько 2 години ночі поїхав на автомобілі „Камаз з причепом до нього в Київську область. Як сталася сама ДТП він не пам`ятає, пригадує лише як виїхав на автодорогу М-02 і почав рухатись в напрямку с. Кіпті. Пізніше від своїх родичів, які прибули на місце ДТП, він дізнався, що приблизно через 10 км від виїзду з м. Борзни його автомобіль опинився на протилежному узбіччі автодороги відносно напрямку, в якому він рухався.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги та його пояснень, даних у суді апеляційної інстанції, обвинувачений свою вину не визнав, мотивуючи недоведеністю причинного зв`язку між його діями як водія із настанням тяжких наслідків, оскільки за версією останнього, відчувши втому, він скоріш за все зупинив свій автомобіль на узбіччі щоб перепочити, що було підтверджено і висновком незалежної експертизи, яка встановила, що його автомобіль був у нерухомому стані.

Однак вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Так, факт дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19.10.2014 року на 79 км +900 м автодороги Кіпті-Глухів-Бачівськ за участю автомобілів „Камаз 5511, д.н.з. НОМЕР_1 з причепом „ГКБ8350, д.н.з. НОМЕР_4 та „Мерседес-Бенц Спринтер, д.н.з. НОМЕР_3 , підтверджується протоколом огляду місця події, схемою ДТП (том 1, а.п. 47-57).

Згідно протоколів огляду транспортних засобів від 19.10.2014 року обидва транспортні засоби мали деформацію передньої частини автомобіля, криши (том 1, а.п. 58-63).

Відповідно до висновків судово-медичних експертиз № 95, 96, 98 від 19.11.2014 року внаслідок дорожньотранспортної пригоди 19.10.2014 року під час зіткнення транспортних засобів, якими керували ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , останній отримав тілесні ушкодження, які в своєму комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких останній загинув на місці події, а також пасажири автомобіля, яким керував ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження, які в своєму комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких останні загинули на місці події. (том 1, а.п. 79-89).

Згідно висновку експерта № 9 від 17.02.2015 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з його смертю (том 1, а.п. 90-97).

Висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу „Камаз-5511, д.н.з. НОМЕР_1 від 25.11.2014 року № 531, встановлені пошкодження передньої частини автомобіля, всі вони аварійного характеру і виникли в результаті контакту передньої частини автомобіля з перешкодою під час дорожньо-транспортної пригоди (том 1, а.п. 100-105).

Відповідно до висновку судової транспортно-трасологічної експертизи від 21.11.2014 року № 530 первинний контакт відбувся між передньою лівою частиною автомобіля „Мерседес Бенц Спрінтер, д.р.н. НОМЕР_3 , а саме: переднім бампером, лівим переднім крилом, лівою стороною капоту та передньою лівою частиною автомобіля „Камаз-5511, д.р.н. НОМЕР_1 , а саме: переднім бампером, лівою передньою частиною кабіни, переднім кронштейном кріплення передньої лівої ресори. За умови, що слід тертя, позначений на схемі в ілюстративній таблиці, доданій до висновку експерта, утворився від автомобіля учасника даної пригоди, приблизне місце зіткнення автомобілів розташоване в місці розташування сліду тертя, тобто на лівій смузі проїзної частини відносно руху в напрямку від м. Глухів до с. Кіпті. (том 1, а.п. 108-117).

Згідно висновку судової транспортно-трасологічної експертизи № 194 від 13.05.2015 року, експерт дійшов висновку, що дослідженими матеріалами кримінального провадження, слідовою інформацією, зафіксованою на фотознімках, виконаних при огляді місця ДТП та пошкоджень на транспортних засобах, є підстави стверджувати, що під час ДТП, автомобіль „Камаз 5511, д.н.з. НОМЕР_1 знаходився у русі (том 1, а.п. 189-201).

Показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які в суді першої інстанції дали аналогічні за змістом показання стосовно подій, які передували ДТП та після неї. Зокрема, свідок ОСОБА_14 показав, що у ніч із 18 на 19 жовтня 2014 року він керував мікроавтобусом та перевозив людей до Російської Федерації, ОСОБА_13 рухався в його автомобілі поруч з ним. На відпочинку у с. Калитянське їх наздогнав ще один такий мікроавтобус, з яким вони продовжили подальшу поїздку, слідуючи один за одним на відстані близько 100 м. Після того, як вони проїхали повз пост ДАІ у с. Вертіївка, несподівано він побачив як назустріч їде якийсь автомобіль, з`їхавши на зустрічну смугу руху. Світлом фар він сигналізував водію, щоб той вимкнув дальнє світло, а коли той належно не відреагував, на відстані біля 100 метрів, побачив, що автомобіль їде по його смузі руху, не реагуючи на нього, тому він був змушений у лічені секунди скерувати автомобіль ліворуч, щоб його об`їхати з лівого боку по напрямку свого руху. Цим зустрічним автомобілем виявився Камаз, з причепом. Коли, глянувши у дзеркала заднього виду, він не побачив світла мікроавтобуса, що їхав за ним, зупинився, щоб подивитись, що сталось. Коли він підбіг до вантажного автомобіля з причепом, що стояв, то побачив, що у автомобіля пошкоджена кабіна, а мікроавтобус Мерседес-Бенц, що слідував за ним, не зупинився на дорозі, а його внаслідок зіткнення відкинуло у кювет. Він та пасажири з його автобуса почали допомагати людям виходити з пошкодженого мікроавтобуса, і допомагали витягти з кабіни Камаза водія, ноги якого знаходилися під кермом. Через 10 хвилин водій Камаза кудись зник.

На дорозі зупинялися інші автомобілі, люди цікавилися наданням допомоги. Водій вантажного автомобіля, який їхав у попутному з Камазом напрямку, першим зупинився біля місця ДТП і, спілкуючись, говорив про те, що намагався обганяти Камаз, сигналізував водієві світлом з метою, щоб той прийняв праворуч, але автомобіль рухався, виляючи по дорозі з одного боку в інший.

Колегія суддів не може погодитись із доводами апеляційної скарги обвинуваченого стосовно недопустимості показань даних свідків, оскільки підстав недовіряти їх показанням, які узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження та встановленими судом обставинами, у суду немає. А посилання обвинуваченого на те, що у даних свідків не були відібрані пояснення на місці ДТП узгоджуються з характером пригоди та їх показаннями стосовно перебування на місці виключно для надання допомоги постраждалим, після чого по приїзду швидкої та міліції вони продовжили рух.

Такі їх показання узгоджуються із показаннями слідчого ОСОБА_15 , який у суді першої інстанції показав, що виїжджав на місце ДТП, прибувши туди близько 5 години ранку, оформлював відповідні документи, в тому числі схему ДТП та допитував пасажирів мікроавтобусу, який постраждав, які потім прослідували далі на іншому автобусі, водіїв якого та пасажирів він не допитував, оскільки вважав, що вони не бачили момент зіткнення. Разом з тим, показав, що в поясненнях, які він відібрав у водія ОСОБА_6 останній пояснював, що на прохання свого дядька сів стомлений за кермо, коли виїхав на трасу відчував, що дрімає, але продовжував рухатись, самого моменту зіткнення не пам`ятав. Фотознімки на місці ДТП робив експерт ОСОБА_16 .

Допитаний у суді першої інстанції експерт ОСОБА_17 показав, що проводив експертне дослідження за загальною практикою, на підставі дослідження транспортних засобів у тому стані, в якому вони перебували після зіткнення, схеми ДТП, протоколу огляду місця ДТП, а також на основі дослідження слідів на місці пригоди, розташування транспортних засобів та відкинутих при ударі об`єктів з місця пригоди, положення органів керування транспортними засобами за слідами їх коліс на місці пригоди.

В ході проведеного дослідження експерт дійшов беззаперечного висновку, що автомобіль „Камаз у момент удару рухався, навівши ознаки для такого висновку, зокрема, характер слідів, які візуально відповідали ширині шин автомобіля та напівпричепа, один з яких на деякій невеликій відстані позаду правого заднього колеса напівпричепа мав зсув справа наліво, після чого продовження під кутом до вісі проїзної частини під задню частину причепу в напрямку автомобіля. Також по виявлених слідах тертя на дорожньому покритті від зруйнованої підвіски лівого переднього та правих коліс автомобіля «Камаз 5511» з руйнуванням асфальту, які розташовані під кутом до вісі проїзної частини, спрямовані від осьової лінії дорожньої розмітки в напрямку лівого узбіччя, та що переднє ліве колесо знаходиться в кінці сліду залишеного його шиною, також і початок сліду, залишеного правими колесами, знаходяться за задньою частиною переднього лівого колеса та задніх коліс автомобіля «Камаз 5511».

Крім того, оглядом автомобіля «Камаз 5511» на його боковій поверхні шини переднього правого колеса експертом було виявлено поріз довжиною близько 25 см, розташований по колу колеса, який міг утворитись лише при обертанні даного колеса. А також зміщення ділянки падіння осколків стекол при перехресному зіткненні в напрямку передньої частини ТЗ, по якому був нанесений удар. Так само як і скупчення дрібних осколків скла пластикових фрагментів деталей, групи фрагментів фарби червоного кольору стало ознакою того, що місце зіткнення знаходилося безпосередньо перед ділянкою найбільшого скупчення вказаних вище частин, які відокремились від транспортних засобів. До того ж, позаду причепа, на деякій відстані від його задньої частини, на межі асфальтного покриття та ґрунтового узбіччя було виявлено вітрове скло, а поряд переднє ліве крило, які не могли при такому кінцевому розташуванні транспортних засобів там опинитись. Даний факт є ознакою того, що після удару автомобіль «КАМАЗ» продовжував рух, оскільки його маса значно перевищує масу автомобіля «Мерседес-Бенц Спринтер».

Також експертом зауважено і відсутність перед автомобілем «Камаз» будь-яких осколків чи інших відокремлених об`єктів, що також підтверджує те, що зіткнення відбулося на проїзній частині і не зі стоячим автомобілем.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі щодо перебування його автомобіля у нерухомому стані та визнанні з цих підстав висновків експерта недопустимими доказами є безпідставними.

Так, кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими, а натомість надає право суду вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, передбаченому статтею 89 КПК України, частина 2 якої передбачає визнання доказу недопустимим у разі встановлення його очевидної недопустимості.

Враховуючи, що дані, які зазначені у висновках експертиз, узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, зокрема з даними протоколу огляду місця ДТП, під час якого проводились відповідні заміри, була складена схема, проведена фотозйомка, показаннями як обвинуваченого в певній мірі, так і свідків ДТП, стосовно руху обох транспортних засобів, технічними пошкодженнями обох транспортних засобів, які є характерні для таких обставин ДТП, тому колегія суддів не знаходить підстав для визнання недопустимими висновків проведених експертиз та вважає, що суд першої інстанції вірно поклав їх в основу свого рішення.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку про правильність визнання недопустимим висновку Незалежного інституту судових експертиз комплексної авто технічної і транспортно-трасологічної експертизи № 8214 від 24.03.2015 року з підстав недотримання захисником процесуальних норм при зверненні до експертної установи з одностороннім, без участі іншої сторони кримінального провадження, наслідком чого стало проведення експертом ОСОБА_18 дослідження на підставі копій документів без зазначення захисником обставини ймовірного перебування автомобіля Камаз у русі.

Натомість доводи обвинуваченого про порушення судом його права на захист шляхом не надання можливості стороні захисту прийняти участь у призначенні комплексної експертизи, не знаходять свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження, оскільки саме за клопотанням захисника ОСОБА_8 ухвалою суду від 26.09.2016 року було призначено комплексну авто технічну і транспортно-трасологічну експертизу (том 3, а.п. 132-135). Однак проведення якої не відбулося через ненадання експертам необхідної додаткової інформації з причин, які не залежали від суду (том 3, а.п. 166).

А доводи апеляційної скарги про безпідставне залишення без розгляду заяви про відвід головуючого не знаходять свого підтвердження в матеріалах судового провадження, в ході якого було прийнято рішення про відмову у задоволенні відводу головуючому, яке відповідає вимогам ст. 75 КПК України (том 3, а.п. 79), а відповідно до ч.4 ст.81 КПК України якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду, що було зроблено головуючим по справі.

Таким чином, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повній мірі підтверджується показаннями свідків, показаннями самого обвинуваченого, з яких, попри невизнання ним вини, вбачається виклад обставин ДТП, які узгоджуються між собою та з висновками експертиз, протоколами огляду, протоколами проведення слідчого експерименту, а тому обґрунтовано визнані судом першої інстанції за достовірні.

Тому, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 286 КК України, як необережні дії, які виразились у порушенні Правил безпеки дорожнього руху України як особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілих.

Вирішуючи питання стосовно призначення покарання ОСОБА_6 , колегія суддів приходить до висновку, що доводи його апеляційної скарги в частині невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого внаслідок суворості не знаходять своє підтвердження.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, відомості про особу винуватого, його позитивну характеристику з місця проживання, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин і обґрунтовано призначив покарання у межах санкції ч. 3 ст. 286 КК України.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не встановлено.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінального-процесуального закону та порушень прав обвинуваченого ОСОБА_6 які б потягли за собою скасування вироку суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 23 серпня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4