Справа № 368/1231/17
Провадження № 1-в/368/186/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" жовтня 2017 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю учасників процесу:
прокурор - ОСОБА_3
представник ВК - ОСОБА_4

засуджений - ОСОБА_5

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Захарівка (Фрунзівка) Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей, засудженого 29 липня 2015 року Києво Святошинським районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки, який відбуває покарання у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (115)», про застосування до нього п. «в» ст. 1, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, -
В С Т А Н О В И В :
14.09.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Захарівка (Фрунзівка) Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей, засудженого 29 липня 2015 року Києво Святошинським районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки, який відбуває покарання у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (115)», про застосування до нього п. «в» ст. 1, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, в якому засуджений просить суд винести ухвалу, на підставі якої:
- застосувати до нього Закону України «Про амністію в 2016 році» і звільнити від подальшого відбування покарання, а також звільнити від додаткового покарання призначеного судом у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Свої вимоги засуджений в мотивувальній частині клопотання обґрунтовує наступними обставинами.
Він, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.м.т. Захарівка (Фрунзівка) Одеської області, Захарівський район, Українець, громадянин України, освіта середня, одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей. Раніше не судимий.
29 липня 2015 року Києво Святошинським районним судом Київської області його було засуджено до 5 років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки, за злочин, вчинений з необережності, вчинений ним 13.05.2014 року, передбачений санкцією ст. 286 ч. 2 КК України.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва, вул.. Володимирська, 15, від 28 жовтня 2015 року, вирок Києво Святошинського суду від 29 липня 2015 року щодо нього, ОСОБА_5 вирок в частині цивільного позову змінено, в решті вирок залишено без змін.
6 вересня 2017 року набрав чинності «Закон про амністію у 2016 році». Згідно даного Закону, а саме ст. 1звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили:
В) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей інвалідів, та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
14.09.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для слухання даного кримінального провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1
27.09.2017 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження, та призначено судове засідання з засудженим ОСОБА_5 в режимі відео конференції, дистанційно з Державною установою «Кагарлицька виправна колонія (ВК № 115)» на 10.10.2017 року.
В судовому засіданні, яке відбулося 10.10.2017 року, засуджений ОСОБА_5 вимоги, викладені в клопотанні, підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині клопотання.
Окрім того, на запитання суду щодо обґрунтування необхідності звільнення його від відбування додаткового покарання у виді позбавлення прав керувати транспортними засобами, засуджений повідомив суду наступне.
До засудження працював водієм вантажного автомобіля, це був його єдиний заробіток для сім`ї.
Станом на даний час в нього вже двоє неповнолітніх дітей, які повністю залежать від його заробітку.
По можливому звільненню з місць позбавлення волі він має намір влаштуватися на попередню роботу водієм на вантажний автомобіль, щоб мати змогу утримувати сім`ю та виплачувати потерпілій стороні збитки, заподіяні злочином.
Іншого заробітку він не має, а тому, у разі позбавлення його прав керування транспортними засобами, його сім`я буде позбавлена джерела до гідного існування, окрім того, він не зможе виплачувати потерпілій стороні шкоду, визначену до сплати вироком суду.
В судовому засіданні, яке відбулося 10.10.2017 року, представник Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)», - ОСОБА_4 клопотання засудженого ОСОБА_5 підтримав.
В судовому засіданні, яке відбулося 10.10.2017 року, прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти клопотання засудженого ОСОБА_5 , а саме, - не заперечував проти звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування основного призначеного покарання за вироком суду у виді позбавлення волі, та не заперечував проти задоволення клопотання щодо звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, так як вважає, що є достатні, обгрунтовані підстави для звільнення засудженого як від відбування основного, так і додаткового покарання.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку щодо задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 в повному обсязі, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Що стосується звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, то суд зазначає наступне.
Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.м.т. Захарівка (Фрунзівка) Одеської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей, засуджений:
- 29 липня 2015 року Києво Святошинським районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки,
До набрання вироком законної сили застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді взяття під варту та тримання в Київському СІЗО УДПтС України в м. Києві та Київській області, взявши його під варту в залі суду негайно.
29.07.2015 року засуджений ОСОБА_5 був взятий під варту в порядку виконання вироку суду, та почав відбувати основне покарання у виді позбавлення волі.
28 жовтня 2015 року колегією суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області вирок Києво Святошинського районного суду Київської області від 29 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 в частині вирішення цивільного позову щодо матеріальної шкоди змінено.
В решті вирок залишено без змін.
- Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, яке видане 06.11.2015 року Києво Святошинським районним судом Київської області за № 150, вирок Києво Святошинського районного суду Київської області від 29 липня 2015 року відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 286 КК України, набрав законної сили 28 жовтня 2015 року і підлягає до негайного виконання.
- Згідно ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 09.02.2017 року зараховано засудженому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 29.07.2015 р. по 28.10.2015 року у строк відбуття покарання за вироком Києво Святошинського районного суду Київської області від 29.07.2015 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування основного покарання - 29.07.2015 року.
Кінець строку відбування основного покарання - 30.04.2020 року.
1/4 частина строку відбуття основного покарання 30.12.2016 року.
Отже, засуджений ОСОБА_5 основне покарання у виді позбавлення волі відбуває з 29.07.2015 року.

За час перебування в Київському СІЗО характеризувався посередньо, вимог режиму утримання не порушував, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав, до праці в СІЗО не залучався.

У державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)» відбуває покарання з 18.11.2015 року.

За період перебування в колонії зарекомендував себе з позитивної сторони, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня в установі, за що три рази був заохочений.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує. Дотримується правомірних взаємовідносин іа ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує, тільки за призначенням. Виконує, законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Викопує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Засуджений ОСОБА_5 , не допускає порушень, вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Із рідними та близькими підтримує зв`язки шляхом телефонних розмов, побачень.

На профілактичному обліку в установі не перебуває.

Згідно висновку комісії установи засуджений ОСОБА_5 підпадає під дію Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 року.

Норми матеріального права, використані судом при вирішенні клопотання.
Конституція України:
- згідно п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються судоустрій, судочинство, статус суддів, засади судової експертизи, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства, нотаріату, органів і установ виконання покарань; основи організації та діяльності адвокатури.
- згідно п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.
- згідно ч. 3 ст. 92 Конституції України Законом України оголошується амністія.
Кримінальний кодекс України:
- згідно ч. 1 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а ткож пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі Закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.
- згідно ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
- згідно ст. 86 КК України:
1. Амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.
2. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Закон України «Про застосування амністії в Україні».
- згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
- згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України, та цього Закону.
- згідно ч. 3 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не застосовується до осіб, визначених статтею 4 цього Закону.
- згідно п. а ч. 1 ст. 2 Закону України «Про застосування амністії в Україні» законом про амністію може бути передбачено повне звільнення зазначених у ньому осіб від відбування призначеного судом покарання (повна амністія).
- згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» рішення про застосування чи не застосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
- згідно ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в України» амністія не може бути застосована до:
б) осіб, яким смертну кару в порядку помилування замінено на позбавлення волі, і до осіб, яких засуджено до довічного позбавлення волі;

в) осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії;

г) осіб, яких засуджено за злочини проти основ національної безпеки України, терористичний акт, бандитизм, умисне вбивство при обтяжуючих обставинах;

д) осіб, яких засуджено за злочин або злочини, що спричинили загибель двох і більше осіб;

е) осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.

Амністія також не застосовується до осіб, засуджених за умисне вбивство; катування; насильницьке донорство; незаконне позбавлення волі або викрадення людини, якщо при цьому сталося заподіяння смерті, або нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що потягнули за собою смерть.

Законом про амністію можуть бути визначені й інші категорії осіб, на які амністія не поширюється.

- згідно ст. 8 Закону України «Про застосування амністії в Україні» особи, засуджені за вчинення злочину, які відповідно до закону про амністію підлягають звільненню від відбування (подальшого відбування) покарання, звільняються не пізніш як протягом трьох місяців після опублікування закону про амністію.
Закон України «Про амністію в 2016 році».
Отже, 06.09.2017 року в загальнодержавному засобі друкованої інформації, - газеті «Урядовий Кур`єр», № 165 (6034), опубліковано Закон України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року, № 1810 VII.
Згідно ст. 18 Закону України «Про амністію в 2016 році» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і підлягає виконанню протягом трьох місяців.
Відповідно, вищевказаний закон набрав чинності 07.09.2017 року.
Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили, - не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно ст. 10 Закону України «Про амністію в 2016 році» виконання цього Закону покладається на суди.
Згідно п. «в» ч. 2 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» застосування цього Закону здійснюється щодо засуджених, які перебувають в установах виконання покарань, - за поданням начальника установи, погодженим з відповідною спостережною комісією або службою у справах дітей, або за клопотанням самого засудженого, його захисника чи законного представника.
Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про амністію в 2016 році» рішення про застосування чи не застосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Згідно ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році» особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
Застосування вищевказаних норм матеріального права до фактичних обставин справи.
Отже, в матеріалах кримінального провадження містяться:
- свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 17 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, в якому зазначено, що ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, Україна, про що в Книзі реєстрації народжень 17 червня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 67.
В графі «батько» зазначений ОСОБА_5 , громадянин України, - засуджений по даному кримінальному провадженню.
- свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , яке видане 16 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, в якому зазначено, що ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, Україна, про що в Книзі реєстрації народжень 16 лютого 2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 31.
В графі «батько» зазначений ОСОБА_5 , громадянин України, - засуджений по даному кримінальному провадженню.
Відповідно, засуджений ОСОБА_5 станом на час набрання чинності Законом України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810 VII, який набрав чинності 07.09.2017 року, має двох неповнолітніх дітей.
Окрім того, в матеріалах кримінального провадження міститься довідка № 224, яка видана 11.09.2017 року службою у справах дітей Захарівської районної державної адміністрації Одеської області, в якій вказано, що служба у справах дітей Захарівської районної державної адміністрації до Фрунзівського районного суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не зверталися та позовів не направляли.
Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного Кодексу України № 0 від 19 вересня 2017 року, ОСОБА_5 батьківських прав відносно дитини, - ОСОБА_8 не позбавлявся.
Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного Кодексу України № 5 від 19 вересня 2017 року, ОСОБА_5 батьківських прав відносно дитини, - ОСОБА_9 не позбавлявся.
Згідно довідки № 5058, яка видана 11.09.2017 року Захарівською селищною радою Захарівського району Одеської області, Постановою Верховної Ради від 19.05.2016 року № 1377 VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» смт. Фрунзівка Фрунзівського району перейменовано на смт. Захарівка Захарівського району Одеської області.
Відповідно до розпорядження Одеської обласної державної адміністрації від 21.05.2016 № 303 А 2016 «Про перейменування об`єктів топоніміки у населених пунктах Одеської області» вул.. Комсомольська в смт. Фрунзівка перейменовано на вул.. Одеська в смт. Захарівка.
Також в матеріалах справи міститься довідка вимога про судимість № 5/80210 від 14.08.2015 року, з якої вбачається, що до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, раніше Закон України Про амністію не застосовувався.
Отже, судом встановлено наступне:
1. ОСОБА_5 на час набрання чинності Законом України «Про амністію в 2016 році» мав, та має станом на час розгляду даного подання статус засудженого, відповідно, злочин, який вчинено ОСОБА_5 13.05.2014 року, - до набрання чинності Законом України «Про амністію в 2016 році», а тому він підпадає під положення ч. 1 ст. 13 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810 VII, який набрав чинності 7 вересня 2017 року.
2. Злочин, вчинений ОСОБА_5 , а саме, злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, - на підставі ч. 4 ст. 12 КК України.
Так, санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Згідно ч. 4 ст. 12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покрання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів громадян або позбавленням волі на строк не більше десяти років.
Окрім того, злочин, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, згідно положень ст. 25 КК України відноситься до категорії злочинів, вчинених з необережності.
3. Відповідно, засуджений ОСОБА_5 підпадає під положення п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», адже:
1). Злочин, вчинений засудженим ОСОБА_5 , є тяжким злочином, вчиненим з необережності.
2). Засуджений ОСОБА_5 має двох неповнолітніх дітей, тобто, дітей, яким не виповнилося 18 років.
4. Засуджений ОСОБА_5 не підпадає під положення ст. 9 Закону України «про амністію в 2016 році».
Що ж стосується задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 в частині звільнення його від відбування додаткового покарання, - позбавлення права керування транспортними засобами, то слід зазначити наступне.
Перш за все слід зазначити, що у відповідності до вимог ст. КВК України строк відбуття додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.
Відповідно, враховуючи вищевикладене, засуджений ОСОБА_5 станом на час слухання клопотання не розпочав відбувати додаткове покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами.
Відповідно, слід зазначити, що Закон України «Про амністію в 2016 році» в свої структурі мітить як імперативні норми, (такі, що підлягають до застосування в будь якому випадку), - п. «в» ч. 1 ст. 1, так і альтернативні норми, (такі, які передбачають вибір суду при її застосуванні), - ст. 15 Закону.
Відповідно, в даному випадку до засудженого ОСОБА_5 у будь якому випадку необхідно застосувати імперативну норму Закону України «Про амністію в 2016 році», - п. «в» ст. 1 Закону, що ж стосується альтернативної норми, - ст. 15 Закону, то в даному випадку, на думку суду слід застосовувати ч. 1 ст. 11 Закону, в якій, зокрема, вказано, що рішення про застосування чи не застосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Отже, зглядаючись на норму, яка передбачена ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році», слід зазначити, що застосування акту амністії в частині звільнення засудженого від призначеного додаткового покарання є правом а не обов`язком суду, яке застосовується судом з урахування всих обставин вчиненого кримінального правопорушення, та поведінку засудженого під час всього періоду відбування покарання на предмет правослухняності, правомірності його поведінки в ракурсі КВК України, та інших нормативно правових актів, які регулюють порядок та режим відбування покарання засудженими.
Відповідно, в даному випадку, на думку суду, в зв`язку з тим, що законодавець не передбачив конкретно визначених підстав, при наявності яких слід застосовувати звільнення від відбування додаткового покарання, при слуханні проваджень даної категорії, - звільнення від додаткового покарання, слід застосовувати положення ч. 6 ст. 9 КПК України.
Так, згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 КПК України.
Так, в даному випадку, на думку суду, при вирішенні питання щодо звільнення від додаткового покарання, окрім п.п. 1 4, слід застосувати таку засаду кримінального провадження, яка передбачена п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України.
Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинна відповідати змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і доведені перед судом їх переконливості.
Норма, яка передбачена п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, більш чітко деталізована в положеннях ст. 22 КПК України, - змагальність сторін та свобода в поданні ними до суду своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості.
Так, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України:
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно, як вбачається із пояснень засудженого ОСОБА_5 в судовому засіданні по даному питанню, позиція засудженого ОСОБА_5 щодо можливості звільнення його від відбування додаткового покарання, призначеного судом, - позбавлення права керування транспортними засобами, ґрунтується не лише на посилання на норму, яка передбачена ст. 15 Закону України «Про амністію», а й містить достатнє, на думку суду, прокурора, обґрунтування застосування такої пільги.
До вищевказаної позиції засудженого суд відноситься позитивно.
Окрім того, суд вважає, що застосування положення ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році» в частині звільнення від відбування додаткового покарання є по своїй правовій природі ідентичним положенням ст. 81 КК України, - умовно достроковому звільненню, звісно ж, без застосування поняття «умовно», а тому при вирішенні питання про звільнення від призначеного судом додаткового покарання слід враховувати як формально юридичні, так і оціночні підстави звільнення від додаткового покарання.
Отже, що стосується наявності формально юридичних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування додаткового покарання, призначеного судом, - позбавлення права керування транспортними засобами, то такі є в наявності, зокрема:
- засуджений підпадає під п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію»;
- засуджений не входить до переліку осіб, які зазначені в ст. 9 Закону України «Про амністію»;
- процедура подання засудженим клопотання не суперечить положенню п. «в» ст. 10 Закону України «Про амністію»;
- можливість звільнення засудженого від відбування додаткового покарання передбачена ч. 1 ст. 15 Закону України «Про амністію».
Окрім того, суд вважає, є в наявності в достатньому обсязі оціночні критерії, які дають змогу суду застосувати до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році», - звільнення від відбування додаткового покарання, призначеного судом у виді позбавлення прав керування транспортними засобами, з огляду на наступні обставини справи:
- під час відбування покарання засуджений отримав три заохочення від адміністрації установи виконання покарань за сумлінну поведінку і ставлення до праці, за активну участь в суспільно корисному житті відділення установи виконання покарань, при цьому засуджений ОСОБА_5 не має дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому законом порядку.
На думку суду, вищевказані обставини свідчать про достатній рівень правослухняності засудженого під час відбування покарання.
В діях засудженого вбачається системність отримання заохочень, він своїм прикладом подає приклад іншим засудженим щодо поведінки під час відбування покарання, приймає активну участь в культурному житті установи виконання покарань;
- засуджений ОСОБА_11 виказує позитивні плани на майбутнє, а саме, - по можливому звільненні з місць позбавлення волі бажає влаштуватися на роботу, щоб забезпечувати гідний життєвий рівень сім`ї, відшкодовувати потерпілій стороні збитки, заподіяні злочином.
Відповідно, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо наявності як формально юридичних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_12 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами, так і наявності оціночних підстав, що, на думку суду, є підставою для задоволення клопотання засудженого в даній частині.
Норми процесуального права, використані судом при вирішенні подання.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;
Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питання, передбаченого п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.
Відповідно, враховуючи положення п. 13 ч. 1 ст. 537, ч. 1 ст. 539, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, дане кримінальне провадження підсудне Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду загальної юрисдикції першої інстанції.
Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо можливості звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», так і звільнення засудженого ОСОБА_12 від додаткового покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами на підставі ч. 1 ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році», так як даний акт амністії усуває застосування до засудженого ОСОБА_5 як основного, так і додаткового покарання за вчинене кримінально каране діяння, (злочин), яке передбачає ч. 2 ст. 2869 КК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись п.п. 14, 22 ч. 1 ст. 92, ч. 3 ст. 92 Конституції України, ч. 3 ст. 12, ст. 24, ч. 1 ст. 74, 86, ч. 2 ст. 2869 КК України, ч.ч. 1 3 ст. 1, п. «а» ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 3, ст.ст. 4, 8 Закону України «Про застосування амністії в Україні», п. «в» ст. 1, ч. 1, п. «в» ч. 2 ст. 10, ст.ст. 11, 13, 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810 VII, який набрав чинності 7 вересня 2017 року, п. 13 ч. 1 ст. 537, ч. 1 ст. 539, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Клопотання засудженого ОСОБА_5 , - задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Захарівка (Фрунзівка) Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей, засудженого 29 липня 2015 року Києво Святошинським районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки, який відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (115)»:
- звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Києво Святошинського районного суду Київської області від 29 липня 2015 року на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII, який набрав чинності 07 вересня 2017 року;
- звільнити від відбування додаткового покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами, призначеного вироком Києво Святошинського районного суду Київської області від 29 липня 2015 року на підставі ч. 1 ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII, який набрав чинності 07 вересня 2017 року.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів з моменту проголошення через Кагарлицький районний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1