Єдиний унікальний номер: 343/1148/14-к
Номер провадження: 1-кп/0343/150/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про визнання доказу очевидно недопустимим
01 грудня 2017 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні судуд в м.Долина обвинувальний акт та додані до нього документи в кримінальному провадженні № 0000133 від 21.10.2013 року про обвинувачення ОСОБА_8 за ст. 368 ч.2 КК України,-

в с т а н о в и в :
На розгляді в Долинському районному суді Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження № 0000133 від 21.10.2013 року про обвинувачення ОСОБА_8 за ст. 368 ч.2 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявила клопотання, яке підтримав обвинувачений, про визнання очевидно недопустимим та виключення з переліку доказів речового доказу - аудіомікрокасети «TDK» «МС 90», на якій записано розмови між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_8 , оскільки даний запис проведено без дотримання норм КПК України.

Прокурор погодився із заявленим клопотанням, вказавши, що даний доказ визнано недопустимим ухвалою Вищого спеціалізованого суду України в даній справі, а тому він щодо визнання його недопустимим та припинення дослідження не заперечує.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо задоволення заявленого клопотання також не заперечили.
Заслухавши думки сторін кримінального провадженя та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_7 слід задоволити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 89 КПК України, у випадку встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Як вбачається з ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 22.08.2013 року, якою скасовано вирок Івано-Франківського міського суду від 20.04.2012 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.11.2012 року щодо ОСОБА_8 і направлено справу на нове розслідування (т.2, а.с. 29-34), суд вказав на помилковість визнання в якості допустимого доказу записів розмов обвинуваченого з потерпілим, зафіксованих потерпілим ОСОБА_4 на власний диктофон, який був спеціально для цього використаний.

Під час дослідження речових доказів в судовому засіданні прокурора було зобов`язано надати технічний засіб для відтворення запису розмов між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_8 , що міститься на аудіомікрокасеті «TDK» «МС 90», яка постановою слідчого від 28.09.2010 року (т.2, а.с. 112) визнана речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор надав диктофон «OLYMPUS» «Pearlcorder J300» та намагався за його допомогою відтворити запис на аудіомікрокасеті «TDK» «МС 90», однак запис не прослуховувався, після чого прокурор заявив, що він не наполягає на дослідженні цього речового доказу.
Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі ст. 87 ч.1 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Частиною ч. 2 ст. 86 даного кодексу передбачено, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Враховуючи наведене, суд вважає, що речовий доказ - аудіомікрокасета «TDK» «МС 90», на якій записано розмову між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_8 , слід визнати очевидно недопустимим, виключити з переліку доказів та припинити його дослідження.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 30, 62 Конституції України, ст.ст. 86-89, 350,369-372 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Клопотання захисника ОСОБА_7 задоволити.

Визнати очевидно недопустимим, виключити з переліку доказів та припинити його дослідження речовий доказ: аудіомікрокасету «TDK» «МС 90», на якій записано розмови між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_8 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.
Суддя: