Справа № 369/5237/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/881/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 13.09.2017

УХВАЛА
Іменем України
13 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0001510 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, маючого середньо-спеціальну освіту, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 /два/ роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 /один/ рік; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 /один/ рік з покладенням, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; постановлено стягнути із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1 100 грн. 50 коп. Цим же вироком вирішено питання про речові докази,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 16 березня 2017 року близько 17 години 30 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Volkswagen LT28», д/н НОМЕР_1 , рухаючись в с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області на регульованому перехресті поблизу будинку № 1 по вул. 21-й км Житомирського шосе, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «BMW-328», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який зупинився в попутному напрямку на перехресті на забороняючий сигнал світлофора.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «Volkswagen LT28», д/н НОМЕР_1 , - потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 отримали, відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 75/Д від 13 травня 2017 року та № 70/Д від 03 травня 2017 року, тілесні ушкодження середньої тяжкості, оскільки для зрощення перелому медіальної кісточки та дистального кінця діалізу правої малогомілкової кістки з незначним зміщенням відламків у ОСОБА_12 та для зрощення перелому вертлюгової западини зі зміщенням відломків, вивиху лівої стегнової кістки, перелому лівої стегнової кістки, перелому лівої сідничної кістки, лобкової кістки, перелому бокових мас крижа S3-S5 зліва у ОСОБА_11 необхідно більше 21 дня.

В даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_7 порушив вимоги п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), пп. «б» п. 2.3 (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі,); п. 13.1 (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 1.5, пп. «б» п. 2.3, п. 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настання наслідків у вигляді спричинення потерпілім ОСОБА_11 та ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також пошкодження транспортного засобу «BMW-328», д/н НОМЕР_2 .

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання щодо покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; ухвалити новий вирок, за яким засудити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та за ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 1 рік. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; в решті вирок залишити без змін. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням закону, який підлягає застосуванню. Зазначає, що частиною 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 07 вересня 2016 року) визначено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Прокурор вказує, що суд першої інстанції не дотримався вимог ч. 1 ст. 76 КК України, визначивши обвинуваченому один обов`язок, а саме повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання і не застосував до обвинуваченого ще один обов`язковий обов`язок (періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації), допустивши неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В процесі апеляційного розгляду захисником та обвинуваченим було подано клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він підпадає під дію положень п. «в» ст. 1 вказаного Закону.
Заслухавши думку прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та не заперечувала проти задоволення клопотання про застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році»; захисника та обвинуваченого, які підтримали подане клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора та клопотання підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.
Суд вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст.286 КК України.
Відповідно до ст. 349 КПК України суд, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та, відповідно до ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.
Посилання в апеляційній скарзі прокурора на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є слушним.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд, ухваливши рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного вироком покарання з випробуванням, поклав на останнього обов`язки, передбачені п.3 ч.1 ст.76 КК України в редакції Закону, яка втратила чинність з 08.10.2016 року, чим застосував закон, який не підлягав застосуванню. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни вироку в частині застосування ст.76 КК України та покладення на обвинуваченого обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання обвинуваченого та його захисника про застосування до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 20016 року.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 10 вказаного Закону №1810-VIII (набрав чинності 07 вересня 2017 року), питання про застосування амністії суд вирішує також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Пунктом г) ч. 2 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено, що застосування цього Закону здійснюється щодо осіб, стосовно яких ухвалені вироки, що не набрали законної сили, за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.
Частиною 1 статті 13 зазначеного Закону передбачено, що його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі особи, визнанні винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які не позбавлені батьківських прав та на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 вчинив злочин 16 березня 2017 року, тобто до набрання сили Законом України «Про амністію у 2016 році».
Інкримінований обвинуваченому злочин, а саме, ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до необережних злочинів невеликої тяжкості.
Окрім того, обвинуваченим було надано докази того, що на його утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей, а саме ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Зазначені обставини вказують на те, що на обвинуваченого поширюється дія п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обмежень, визначених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування вказаного Закону до ОСОБА_7 , встановлено не було.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 . Закон України «Про амністію у 2016 році».
Керуючись ст.ст.405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника задовольнити.

Вирок Києво Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Провадження по справі закрити.

В решті вирок залишити без зміни.

С У Д Д І :

___________________ ___________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4