ун. № 759/502/18 пр. № 1-кп/759/315/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2018 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українець, гр-н України, освіта середня, не одружений, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , судимий у 2011 році Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України, у 2012 році Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України, -
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , інші учасники потерпілий ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
25 серпня 2017 року, потерпілий ОСОБА_6 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 знаходились за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Цього ж дня, приблизно о 19 год. 05 хв., ОСОБА_6 , вийшовши з вищевказаного будинку, направився до гаражного приміщення, де знаходився його автомобіль. Біля гаражного приміщення останній побачив рідного брата своєї дружини обвинуваченого ОСОБА_8 , який в цей час розбирав частину побутового приміщення (сараю), що належить ОСОБА_6 . Підчас конфлікту між ними, ОСОБА_5 , відчуваючи до ОСОБА_6 раптово виниклу неприязнь, почав умисно наносити останньому удари правою та лівою руками, зжатими в кулаки, в область обличчя, тим самим спричинив йому середньої тяжкості тілесні ушкодження, а саме закриту травму нижньої щелепи у вигляді перелому тіла нижньої щелепи в ділянці підборіддя справа, синців по краю нижньої щелепи справа, на поверхнях лівої вушної раковини.
Органи досудового розслідування вказані дії ОСОБА_8 кваліфікували за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

10 січня 2018 року між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_10 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним.

Згідно з даною угодою потерпілий та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 122 КК України, підозрюваний ОСОБА_5 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного злочину. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення а саме у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік із звільненням на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком, а також отримана згода підозрюваного на призначення вказаного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з потерпілою затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання із одночасним звільненням від його відбування, заявивши, що здатен виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Потерпілий також просив затвердити укладену угоду про примирення.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміють права обвинуваченого, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , умови угоди про примирення, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч. 1 ст. 122 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_11 узгодженого сторонами цієї угоди покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 10 січня 2018 року про примирення між потерпілим ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 10 січня 2018 року покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання; - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_13