Провадження № 1-кс/761/9730/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м.Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м.Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094 від 17 лютого 2018 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Кальне Бориспільського району Київської області, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , незаміжньої, раніше не судимої,
яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м.Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні №0000094 від 17 лютого 2018.В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що 17.02.2018 до чергової частини ГУНП в Київській області надійшов рапорт старшого оперуповноваженого в ОВС ГУНП в Київській області про те, що ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства та зловживання довірою, умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 незаконно позбавили волі громадянку ОСОБА_9 18 лютого 2018 року до чергової частини ГУНП в Київській області надійшов рапорт старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області про те, що зазначені особи, протягом грудня 2017 лютого 2018 року, зловживаючи довірою громадянки ОСОБА_9 заволоділи її майном в особливо великих розмірах. Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинила незаконне позбавлення волі людини з корисливих мотивів та вчинила дії для придбання права на майно шляхом обману та зловживанням довірою, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто скоїла кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України. 19.02.2018 р. слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 повідомлено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України.Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 закінчується 19 квітня 2018 року, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку є неможливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих (розшуковий) дій, зокрема, провести почеркознавчу експертизу щодо підпису довіреності потерпілою ОСОБА_9 , у зв`язку з чим строк досудового розслідування по даному кримінальному проваджені 12.04.2018 продовжено на 4 місяці.
У судовому засіданні прокурор, слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав наведених у ньому.
Захисник ОСОБА_4 та підозрювана заперечували щодо задоволення клопотання, про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість на відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, просили обрати запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.Крім того, захисник зазначив, на відсутність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України , що ОСОБА_6 не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вона є жінкою, має двох дітей, онука, постійне місце проживання, у зв`язку з чим просить суд застосувати до неї запобіжний захід домашній арешт, оскільки вдома її чекає родина, яка потребує її опіки.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора,слідчого, захисника та підозрювану, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
При розгляді клопотання встановлено, що слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000094 від 17.02.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України.
18.02.2018 року о 17 годині 20 хвилин, відповідно до вимог ст. 208 КПК України, ОСОБА_6 затримано за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення.
19.02.2018 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у шахрайстві вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, а також незаконному позбавленні волі людини, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України.
21.02.2018 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України, було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 19.04.2018 року.
Прокуратурою міста Києва 12.04.2018 року продовжено строк досудового розслідування до 4-х місяців, тобто до 17.06.2018 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною 1 даної статті.
Зокрема обґрунтованість підозри встановлена тими фактами та інформацією, яка наявна у сторони обвинувачення в даний час та зібрана в ході досудового розслідування. При цьому вказана інформація та факти викладені у наданих матеріалах не можуть доводитись в розумінні положень КПК України в порядку встановлення винуватості або невинуватості особи щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу.
Зокрема, згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.
Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Слідчий суддя приходить до висновку щодо недоведеності слідчим та прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні. Слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні заявлено ризики того, що ОСОБА_6 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні або продовжити злочинну діяльність. Однак, слідчий та прокурор належним чином не обґрунтували і не довели в судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.Крім того, прокурором необгрунтовано неможливість застосування до підозрюваної ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, щодо даних про її особу, в їх сукупності.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність продовження строку тримання підозрюваного під вартою фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, який є особливо тяжким. Проте, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Доводи клопотання слідчого в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,2, 3, 5 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.
Незважаючи на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, не має негативних характеристик, має міцні соціальні зв`язки.З обставин, наведених в клопотанні органу досудового розслідування слідує, що ризики, які були доведені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не збільшилися, об`єм висунутої ОСОБА_6 підозри не змінився, її процесуальна поведінка під час досудового розслідування відповідає застосованим заходам забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід.
Розглядаючи клопотання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити її належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, має визначене місце проживання, її сімейний стан, міцні соціальні зв`язки, за місцем постійного проживання характеризується позитивно, з огляду на відсутність належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про продовження строку тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити її належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та невиправданим, оскільки не відповідає ступеню ризиків у кримінальному провадженні, які приведені у клопотанні слідчого. Зокрема, ці ризики фактично мають мінімізований ступінь їх здійснення, а у клопотанні слідчого не міститься переконливого обґрунтування, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, тобто слідчим не доведено обставин, які свідчать про недостатність застосування відносно ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України. За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя переконаний, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, і тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останній цілодобово залишати місце свого проживання та саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваної, покладених на неї, процесуальних обов`язків визначених частиною 5 ст. 194 КПК України та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в тому числі і тих, які прокурор вважає пріоритетними, а саме ухилення від органів досудового розслідування, продовження злочинної діяльності, вплив на інших учасників провадження.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м.Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094 від 17 лютого 2018 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покласти на неї наступні обов`язки:
- цілодобово не залишати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Зобов`язати підозрювану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виконувати такі обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме :
- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду у кримінальному провадженні;
- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- здати на зберігання слідчого свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;
-носити електронний засіб контролю.
Виконання ухвали покласти на орган поліції за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Строк дії ухвали про тримання підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом, визначити в межах строку досудового розслідування, тобто до 17 червня 2018 року, включно.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва прокурором, підозрюваним, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.
Слідчий суддя ОСОБА_1