Ухвала

17 січня 2018 року
м. Київ

Провадження № 51-1159зп18

Суддя другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду

ОСОБА_1 , розглянувши заяву захисника ОСОБА_2 в інтересах засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про перегляд судових рішень Верховним Судом України,
в с т а н о в и л а:
Верховним Судом України 15 січня 2018 року на підставі пунктів 1, 6 § 3 розділу 4 Перехідних положень Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон №2147-VIII) передано на розгляд Касаційного кримінального суду Верховного Суду оригінал заяви захисника ОСОБА_2 в інтересах засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2017 року.

Згідно із переданими матеріалами, заява захисника надійшла на адресу Верховного Суду України 14 грудня 2017 року, у зв`язку із чим та у відповідності до вже зазначених положень Закону №2147-VIII вона підлягає розгляду за правилами, що діяли до набрання чинності цим законом.
Як убачається зі змісту заяви та додатків до неї, вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано невинуватими й кожного виправдано на підставі п.2 ч. 1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку із недоведеністю вчинення ними злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року вказаний вирок скасовано й призначено новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2017 року відмовлено у відкритті касаційного провадження з огляду на те, що касаційна скарга захисника ОСОБА_2 подана на судове рішення, яке не перешкоджає подальшому провадженню, а тому не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
За змістом заяви про перегляд наведеного рішення суду касаційної інстанції в порядку глави 33 КПК в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі Закон № 192-VIII), захисник порушує питання про скасування зазначеної ухвали касаційного суду та призначення нового розгляду в суді касаційної інстанції з підстав, передбачених пп.2,3 статті 445 КПК., оскільки убачає у цьому рішенні неоднакове застосування касаційним судом норм кримінального процесуального права, а також його невідповідність висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24 березня 2016 року.
Вивчивши заяву та долучені до неї копії судових рішень, вважаю, що заява містять ряд недоліків, які перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.
Статтею 448 КПК в редакції Закону № 192-VIIIвстановлено вимоги до заяви про перегляд судового рішення, в тому числі щодо обґрунтування підстав для перегляду судових рішень, передбачених статтею 445 цього Кодексу.

Заява захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не відповідає зазначеним законодавчим вимогам, оскільки в ній міститься лише вказівка про наявність неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм кримінального процесуального права і не конкретизовано, які саме з них, на його думку, застосовані касаційним судом неоднаково, в яких з них розміщено гіпотезу, диспозицію та не мотивував юридичні наслідки порушення норми КПК і яким чином це вплинуло на законність судового рішення, чи є воно істотним з огляду на вимоги статті 412 КПК. Водночас лише сукупність вказаних складових становить поняття норми права, неоднакове застосування якої може бути підставою для перегляду судових рішень в порядку глави 33 КПК в редакції Закону №192-VIII.
Враховуючи, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК, суд позбавлений можливості самостійно зробити такий висновок.

Посилання захисника у змісті заяви на статті 9, 22, 64, 129 Конституції України, постанову Пленуму Верховного Суду України, статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини у різних справах, а також перерахування статей КПК, які, на думку захисника, порушені судом апеляційної інстанції та на які не звернув увагу касаційний суд, відмовляючи у відкритті касаційного провадження, не є достатнім для обґрунтування підстав для перегляду судових рішень щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в тому порядку, про який йдеться у заяві захисника.
Що ж стосується тверджень захисника про невідповідність оскаржуваної ухвали касаційного суду висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24 березня 2016 року № 5-39кс16, то вони також не відповідають вимогам належного наведення обґрунтування підстав перегляду судових рішень в порядку глави 33 КПК в редакції Закону № 192-VIII.

Зокрема, у змісті заяви захисник лише зазначає, що в своїй касаційній скарзі вона просила суд цієї інстанції в ході перегляду справи врахувати викладений у вищезазначеній постанові Верховного Суду України правовий висновок щодо кількості кримінальних проваджень, які засвідчують неоднаковість застосування однієї і тієї самої норми права. Натомість в ній відсутні доводи про те, що саме в ухвалі касаційного суду про відмову у відкритті касаційного провадження свідчить про невідповідність правовому висновку Верховного Суду України, на який посилається захисник. Аналогічне зауваження стосується й посилання на постанову Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року, без відповідної конкретизації про те, в чому саме полягає така невідповідність оскаржуваного рішення.
Враховуючи викладене, захиснику належить конкретизувати та обґрунтувати, які саме, на його думку, норми права, передбачені КПК, застосовано неоднаково з урахування особливостей юридичної природи саме цих норм, уточнити посилання на те, в чому убачається невідповідність застосування норм права в оскаржуваному рішенні висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України.
Окрім того, звертаю увагу на правильність зазначення в ордері про надання правової допомоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судової інстанції, до якої звертається захисник та яка відповідно до згаданих Законів уповноважена здійснювати розгляд його заяви.
На підставі наведеного, керуючись ст. 450 КПК (в редакції Закону № 192-VIII

від 12 лютого 2015 року) та п. 1 §3 Перехідних положень Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»,
у х в а л и л а:
про вказані недоліки заяви повідомити захиснику ОСОБА_2 та надати строк для їх усунення до 20 лютого2018 року.
У разі, якщо зазначені недоліки не буде усунено в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я: ОСОБА_1