УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/50/16-к

11 грудня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Костопільського районного суду від 01.04.2016 року за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

Згідно вироку Костопільського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 07 липня 2016 р., ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.152 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Вирок набрав законної сили 07.07.2016.

16.06.2017 до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Костопільського районного суду Рівненської області від 01.04.2016 у справі за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст. 152 КК України, за нововиявленими обставинами.

В обгрунтування заяви покликається на те, що в ході ознайомлення із матеріалами справи, а також додатковим опитуванням свідків та оглядом фактичного місця події відображеного згідно показань потерпілої та зафіксованого протоколом огляду місця події було виявлено ряд обставин, які хоча і існували на день та час інкримінованого ОСОБА_5 діяння, однак не були відомі суду та засудженому, а також не могли бути відомі суду та не були предметом дослідження в судовому порядку при постановленні вироку, але могли прямо вплинути на судове рішення по справі.

Зокрема, вказує як на нововиявлену обставину на невідповідність місця події показанням потерпілої та протоколу огляду місця події, оскільки, з показів свідка ОСОБА_7 йому стало відомо, що підвальне приміщення в період з 21-00 год. до 07-00 год. завжди зачиняється та доступу до підвалу у сторонніх осіб немає. Показання даного свідка не перевірялися та стали відомі лише після того, як свідок ОСОБА_8 особисто в травні 2017 року розмовляла із ОСОБА_7 випадково її зустрівши. Невідповідність місця події також вбачається із фототоблиці, яка додана до заяви та була виготовлена лише в травні 2017 року.

Покликається також на те, що нововиявленою є і обставина, яка стала відома лише після повторного детального вивчення матеріалів справи після їх касаційного перегляду, що ОСОБА_5 в порушення ст. 290 КПК України не був ознайомлений із всіма матеріалами справи, а саме речовими доказами, а також ці докази, а саме білизна потерпілої та її верхній одяг, куртка ОСОБА_5 не були дослідженні судом, чим порушена була процедура розгляду. Натомість дослідження в залі суду даних речових доказів по справі дало б можливість зробити відповідні висновки про те, що вказані краплі крові на одязі потерпілої не могли утворитися при описаних нею обставинах.

Іншою нововиявленою обставиною, яка ставить під сумнів походження доказу, що лежить в основі обвинувального вироку, а саме протоколу огляду місця події від 22.11.2015 року за адресою АДРЕСА_1 , є невідповідність підпису дружини засудженого ОСОБА_9 в протоколі огляду місця події, що встановлено заявником при співставленні її підпису в протоколі та в заяві на продуктову (речову) передачу від 21.04.2017 року.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його захисник заяву про перегляд вироку суду від 01.04.2016 р. за нововиявленими обставинами підтримали у повному обсязі та з аналогічних підстав. Крім того, засуджений ОСОБА_5 покликається на те, що потерпіла ОСОБА_10 під час судового розгляду справи надала суду неправдиві покази, а матеріали кримінального провадження були сфальсифіковані.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення заяви про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами обставини та пояснив, що при винесенні вироку від судом були враховані усі обставини. Просить заяву засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Представник потерпілої ОСОБА_4 заперечив наведені у заяві обставини та зазначив, що обставини, на які у якості нововиявлених вказує засуджений, були предметом дослідження у суді. Просить в задоволенні заяви заяву засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Суд, заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 , думку прокурора ОСОБА_3 , покази свідків та дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 01.04.2016 р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.152 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Вказаним вироком встановлено, що 22.11.2015 р. близько 1 год. 45 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи біля під`їзду №4 будинку № 22 по вулиці Степанській в м.Костопіль, діючи повторно, будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел на вчинення статевого акту із потерпілою особою, із застосуванням фізичного насилля, здійснив раптовий напад на потерпілу ОСОБА_10 , схопивши та стискаючи її руками за шию, а потім закриваючи руками рот, щоб остання не мала змоги кликати на допомогу, затягнув потерпілу до підвального приміщення, розташованого біля вказаного під`їзду зазначеного будинку, де наносив удари потерпілій в різні частини тіла, голову, груди. Далі ОСОБА_5 насильницьким шляхом стягнув з останньої штани, труси, взуття, торкався руками її оголених статевих органів. Внаслідок вказаних дій потерпілій, згідно висновку експерта №369 від 24.11.2015 року, було спричинено тілесні ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки голови, саден обличчя, синця грудної клітки, синців та саден обох ніг, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області від 07.07.2016 вирок Костопільського районного суду залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст.459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Частиною 2 ст. 459 КПК України передбачено, що нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного , обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами відповідно до ч.2 ст.459 КПК України є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.

Крім того, згідно ст.461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Виходячи зі змісту вищевказаного вироку та в силу ст. 459 КПК України, суд вважає, що обставини, на які посилається ОСОБА_5 , за своєю правовою природою не є нововиявленими обставинами.

Зокрема, посилання заявника як на нововиявлену обставину на твердження свідка ОСОБА_7 про те що підвальне приміщення закривалося у період з 21-00 год. до 07-00 год. в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження і заявник відмовився від клопотання про допит свідка ОСОБА_7 .. Крім того, свідок ОСОБА_11 , яка є головою ОСББ показала, що в другій половині 2015 року приміщення підвалу не зачинялося. Свідок також підтвердила, що була присутня при проведенні слідчих дій в приміщенні підвалу.

Щодо посилання заявника на невідповідність місця події показанням потерпілої та протоколу огляду місця події, то дана обставина детально досліджувалась як під час судового розгляду обвинувального акту так і під час апеляційного розгляду апеляції засудженого на вирок місцевого суду. Саме ця обставина була предметом розгляду заяви засудженого про перевірку вироку місцевого суду за нововиявленими обставинами і за результатом розгляду якої судом було постановлено ухвалу від 21.03.2017 року про залишення заяви засудженого ОСОБА_5 без задоволення. Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 15.06.2017 року ухвалу суду від 21.03.2017 року було залишено в силі, а апеляцію ОСОБА_5 без задоволення, чим підтверджено законність ухвали суду першої інстанції.

Вказані обставини також раніше були покладені в основу апеляційної скарги на вирок Костопільського районного суду від 01.04.2016 р. та були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції.

Зокрема, колегія суддів, дослідивши протокол огляду місця події від 22.11.2015 року з фототаблицею до нього (а.п. 9-13), та фототаблицю, надану обвинуваченим до апеляційної скарги, дійшов висновку, що місце події досліджено належним чином, із фототаблиць долучених до протоколу огляду місця події від 22.11.2015 та наданої до апеляційної скарги вбачається, що на них зображено одне й теж місце події. Ці обставини підтвердила в апеляційному суді і потерпіла. В зв`язку з цим, суд вважає необґрунтованими і клопотання сторони захисту про огляд місця події, оскільки, вбачає в цьому лише затягування судового розгляду.

На думку суду не є нововиявленою і обставина, яка як вказує заявник, стала відома йому лише після повторного детального вивчення матеріалів справи після їх касаційного перегляду щодо того, що ОСОБА_5 не був ознайомлений із всіма матеріалами справи, а саме речовими доказами і ці докази (білизна потерпілої та її верхній одяг, куртка ОСОБА_5 ) не були дослідженні судом, чим була порушена процедура розгляду.

Речові докази на які посилається засуджений, були предметом судового розгляду у суді першої інстанції при розгляді обвинувального акту. Оскарження порядку дослідження речових доказів, відмови у їх дослідженні проводиться в порядку оскарження судового рішення (апеляційне, касаційне), а не в порядку перегляду за нововиявленими обставинами. Крім того, після вступу вироку в законну силу речові докази (білизна потерпілої та її верхній одяг) були повернуті 15.12.2016 року матері потерпілої, про що є розписка в матеріалах справи, і про це повинно бути відомо заявнику, оскільки він знайомився з матеріалами справи. В зв`язку з цим посилання заявника та його захисника на речові докази, які відсутні в розпорядженні суду, про що їм відомо, та клопотання про їх огляд в судовому засіданні, на думку суду є абсолютно необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження засуджений ОСОБА_5 знайомився з матеріалами кримінального провадження 13.01.2016 р., 24.02.2016 р., 18.03.2016 р., 22.04.2016 р., 21.03.2017 р.. Статтею 461 КПК України передбачено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини. Зважаючи на положення ст. 461 КПК України звернення засудженого до суду після кожного наступного ознайомлення з матеріалами справи та після укладення угоди із наступним захисником не можна визнати обґрунтованим, оскільки, вищеназваною нормою права встановлено трьохмісячний термін звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами після того, як особа, яка звертається до суду, могла дізнатися про ці обставини. З цих же підстав суд вважає необґрунтованим і клопотання про виклик в судове засідання експерта для дачі пояснень з приводу можливого попадання на білизну потерпілої крові.

Щодо іншої обставини, на яку покликається заявник як на нововиявлену, а саме невідповідність підпису ОСОБА_9 в протоколі огляду місця події та її підпису в заяві на продуктову (речову) передачу від 21.04.2017 року, то в судовому засіданні це також не знайшло свого підтвердження. Допитана в якості свідка ОСОБА_9 показала, що під час проведення огляду місця події від 22.11.2015 року за адресою АДРЕСА_1 , вона підписувала якісь документи, однак, не пам`ятає які саме і чи в протоколі огляду місця події. Підпис свідком ОСОБА_9 на процесуальному документі - протоколі огляду місця події, упродовж досудового розслідування та судового провадження ніким зі сторони захисту не оспорювався, відповідно дані твердження засудженого є надуманими і вони не можуть бути віднесені до обставин, які дають підстави до перегляду за нововиявленими обставинами. З цих же підстав та зважаючи на те, що свідок ОСОБА_9 категорично не заперечила свій підпис на протоколі огляду місця події, суд вважає необґрунтованим клопотання заявника про допит в судовому засіданні понятих, які були присутні при огляді місця події.

Сама по собі незгода з вироком в кримінальному провадженні не може бути підставою перегляду за нововиявленими обставинами, а вказівки на фальсифікацію справи, неправдиві покази повинні бути документально підтверджені.

Суд вважає, що, заявником не наведено належних та допустимих доказів на пітвердження неправильності вироку суду, що переглядається та не доведено, що обставини на які він покликається є нововиявленими. Як вбачається зі змісту заяви засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами, то всі його доводи зводяться до оцінки доказів у провадженні, які вже досліджувалися судами.

Заявник у своїх поясненнях також посилався на неправдиві показання потерпілої, на яких ґрунтується вирок. Однак, нововиявленими обставинами згідно з п.1 ч.2 ст.459 КПК України можуть бути лише завідомо неправдиві показання, на яких ґрунтується вирок. Враховуючи, що завідомо неправдиві показання потерпілого є кримінально караним діянням, що передбачено статтею 384 КК України, то така обставина також повинна бути встановлена вироком суду, що набрав законної сили. Проте, таких доказів суду не було надано. В зв`язку з цим безпідставними були клопотання сторони захисту про допит потерпілої та про відтворення її показів.

Суд також відзначає, що у постанові Bерховного Cуду України від 27 жовтня 2016 року у справі № 5-121 кс(15)16 зазначено, що Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на необхідність дотримуватися принципу юридичної визначеності, який є одним із фундаментальних аспектів верховенства права і передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тільки тому, що вона має на меті домогтися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох думок на один предмет не є підставою для нового розгляду.

Таким чином, доводи та підстави, викладені в заяві засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду, не відповідають законодавчо-визначеним критеріям щодо здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами, а тому будь-які правові підстави для скасування вироку суду від 01.04.2016 р. відсутні.

Прийняття даного рішення не позбавляє засудженого ОСОБА_5 права на повторне звернення до суду про перегляд за нововиявленими обставинами вироку за наявності підстав, передбачених законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 459-467 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Костопільського районного суду Рівненської області від 01.04.2016 у справі № 564/50/16-к за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст. 152 КК України, за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення через Костопільський районний суд.

СуддяОСОБА_1