Справа № 503/2173/16-к
Провадження № 1-кп/503/6/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2018 року Кодимський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000612 від 05.11.2016 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кодима Кодимського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, пенсіонера, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Кодимського районного суду Одеської області від 27.09.2012 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 24.04.2015 року у зв`язку з відбуттям покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 30.10.2016 року близько 13:00 години, знаходячись біля домоволодіння розташованого в АДРЕСА_1 , мав умисел на незаконне проникнення до житлового будинку, розташованого за вказаною адресою, власником якого являється ОСОБА_7 , реалізовуючи який, підійшов до вказаного будинку, шляхом ривка відчинив вхідні двері та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і бажаючи їх настання, незаконно проник всередину вказаного будинку, чим порушив конституційне право ОСОБА_7 гарантоване ст. 30 Конституції України на недоторканість житла та знаходився в будинку протягом дня до 21:00 години, після чого був виявлений власником будинку.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 05.11.2016 року близько 20 години 50 хвилин, знаходячись в залі очікування залізничного вокзалу розташованого в м. Кодима на пл. Пашкевича Одеської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, мав умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який, в цей же день та час, діючи повторно, з урахуванням сприятливої обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, викрав господарську сумку ОСОБА_8 з продуктами харчування, на загальну суму 705 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю. В своїх показах підтвердив, що він дійсно незаконно проник до житлового будинку ОСОБА_7 , а також, що в приміщенні вокзалу викрав сумку з продуктами харчування у ОСОБА_8 та пояснив обставини вчинення даних кримінальних правопорушень. У скоєному кається, просить суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, надавши до суду письмові заяви в яких просять розглянути вказане кримінальне провадження без їх участі.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, які учасниками судового провадження не оспорюються. Судом з`ясовано правильне розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність та істинність їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_3 , які виразились в незаконному проникненні до житла ОСОБА_7 , кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України

Дії ОСОБА_3 , які виразились в таємному викраденні майна ОСОБА_8 , вчиненому повторно, кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.

Діючи у відповідності до вимог ст. 337 КПК України, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 по всьому обсягу пред`явленого йому обвинувачення, а тому він повинен нести відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до наявних у суду відомостей, ОСОБА_3 характеризується негативно, порушує громадський порядок, зловживає алкогольними напоями, не одружений, пенсіонер, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий.

Крім того при визначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, згідно з висновками якої виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства не можливе, оскільки становить дуже високу небезпеку для суспільства.

Приймаючи до уваги пом`якшуючі та обтяжуючі покарання ОСОБА_3 обставини, ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, відомості про його особу та особисте ставлення до вчиненого, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому міру покарання ОСОБА_3 слід визначити в межах санкції ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України та остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів, у виді обмеження волі.

В ході судового розгляду було встановлено, що до обвинуваченого може бути застосовано положення п. "ґ" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" оскільки він на день набрання чинності цим Законом досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно положень ч. 2 ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до п. "ґ" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст. 12 КК України злочини визначені ч. 1 ст. 162 та ч. 2 ст. 185 КК України відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочини невеликої та середньої тяжкості, а також дав свою згоду суду на застосування амністії щодо нього, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання на підставі п. "ґ" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені. Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. В судовому засіданні не було встановлено підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

Речовими доказами слід розпорядитися у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі п. "ґ" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.

Речові докази: господарську сумку із продуктами харчування, які передані власнику ОСОБА_8 , залишити власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1