Справа № 520/2814/14-к
Провадження № 1-кс/520/345/14
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.03.2014 року слідчій суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 , старшого прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання про арешт майна підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юр`ївка Тарутинського району Одеської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, не судимого, який працює директором ПП СХП «Березино» та є депутатом Тарутинської районної ради Одеської області 2010 2015 років скликання, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
В С Т А Н О В И В:
З клопотання слідчого вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, від яких він загинув на місці події. Після наїзду, станій не надав допомоги особі, яку він своїми діями поставив в безпечне для життя положення, та зник з місця вчиненого злочину з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.
Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Крім того, 08 грудня 2012 року біля 19.55 год. у водія ОСОБА_6 , який перебував поруч з будинком АДРЕСА_1 , після скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі «Mitsubishi-Pajero», р/н НОМЕР_7 , виник раптовий злочинний умисел на не надання допомоги особі, яку він своїми діями поставив в безпечне для життя положення, та зникнення з місця вчиненого злочину з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.
14.03.2014 року о 14 годині 10 хвилин ОСОБА_6 було повідомлено про підозру, у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України.
Прокурор підтримав клопотання слідчого у повному обсязі.
Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, пояснивши, що клопотання безпідставне не відповідає вимогам Кримінально-процесуального кодексу України, а саме не дотримані вимоги ст.ст. 167, 170 КПК України, санкція статті не передбачає конфіскацію майна, цивільні позови не заявлені, тому у суда не має підстав для задоволення клопотання про накладення арешту.
Підозрюваний підтримав думку свого захисника.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши думку слідчого, прокурора та підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно до ст.171 КПК України, З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено:
1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
- правову підставу для арешту майна;
- достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;
- розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;
- наслідки арешту майна для інших осіб;
- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Оцінюючи надане слідчому судді клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим при подані клопотання не були дотримані вимоги ст.ст.167,170,171 КПК України.
В клопотанні не наведено жодної підстави, у зв`язку з якою потрібно здійснити арешт майна. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, а мотивування слідчого щодо того, що потерпілим у майбутньому може бути поданий цивільний позов є лише припущенням, що на думку суду є недопустимим обґрунтуванням.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 131,170,171,172, 173, 309, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволені клопотання старшого слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_6 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.
Слідчий суддя ОСОБА_1