УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.17 селище Оржиця

Слідчий суддя Оржицького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора Оржицького відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області клопотання слідчого СВ Оржицького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 0000373 від 01.12.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в :
Слідчий СВ Оржицького ВП Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Оржицького районного суду з клопотанням погодженим з прокурором Оржицького відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно.
Клопотання мотивовано тим, що 14.07.2017 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні кабінету №2 Управління соціального захисту населення Оржицької РДА, за адресою: сел. Оржиця, вул. Центральна, 22, Полтавської області, таємно шляхом вільного доступу з сумки, в якій знаходився гаманець, викрала гроші в сумі 200 грн., належні ОСОБА_6 .
Крім того, у клопотанні вказано, що 09.11.2017 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні кабінету №10 Управління соціального захисту населення Оржицької РДА, за адресою: сел. Оржиця, вул. Центральна, 22, Полтавської області, таємно шляхом вільного доступу викрала з гаманця гроші в сумі 500 грн., належні ОСОБА_7
21.12.2017 року в приміщенні службового кабінету №9 Оржицького відділення поліції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: сел. Оржиця, вул. Незалежності, 14, Полтавської області, громадянка ОСОБА_5 добровільно видала грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) гривень, серія та номер «ЛЗ4483654» та грошові кошти в сумі 200 (двісті) гривень, серія та номер «ПБ6634885», які були оглянуто та вилучено.
У клопотанні слідчий вказує, що в ході досудового розслідування встановлено, що грошові кошти в сумі 200 (двісті) гривень, належать на праві власності ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) гривень, належать на праві власності ОСОБА_7 .Як зазначає слідчий, вищевказані грошові кошти були вилучені з метою їх збереження та у зв`язку з тим, що вони можуть бути використані як доказ у даному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно.
В судовому засіданні прокурор Оржицького відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Власники майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлені про розгляд клопотання, в судове засідання не з`явилися.
Розглянувши клопотання, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши та проаналізувавши докази, що додані до клопотання, і давши їм належну оцінку, слідчий суддя приходить до висновку, що є передбаченні законом підстави для задоволення клопотання.
Слідчим суддею встановлено, що до ЄРДР під № 0000373 за заявою ОСОБА_7 внесено відомості про те, що в липні 2017 року близько 14 числа в АДРЕСА_1 , невідома особа викрала грошові кошти в сумі 200 грн. однією купюрою. Крім того, за заявою ОСОБА_6 до ЄРДР під № 0000373 внесено відомості про те, що в листопаді 2017 року в АДРЕСА_1 , з гаманця заявниці, який знаходився в шухляді робочого столу, зникли 500 грн. (а.с. 4).
Слідчими Оржицького ВП Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000373 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, в ході якого ОСОБА_5 дала пояснення про обставини вчинення нею викрадення грошових коштів та в приміщенні службового кабінету №9 Оржицького відділення поліції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області, добровільно видала грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) гривень однією купюрою (серія та номер «ЛЗ4483654») та грошові кошти в сумі 200 (двісті) гривень однією купюрою (серія та номер «ПБ6634885»), які на даний час визнані речовими доказами (а.с. 7-8, 10-11, 14, 16-17, 18).
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Згідно ч.3 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів клопотання вбачається, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення. Майно, на яке слідчий просить накласти арешт може бути доказом вчинення кримінального правопорушення. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів.
Положеннями статті 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України.
Відповідно до п.1 та п.2 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.
Тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч.1 і 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вищевказані грошові кошти, є предметами, які зберегли на собі сліди злочину, можуть бути доказом кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне вжити заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на майно.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про доцільність накладення арешту на вказане майно, для забезпечення належного зберігання речових доказів у кримінальному провадженні та недопущення можливості їх втрати або знищення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно:
1) грошові кошти в сумі 200 (двісті) гривень однією купюрою серія та номер «ПБ6634885», належні на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_2 , з позбавленням права розпоряджання та використання, які будуть зберігатися в кімнаті речових доказів Оржицького ВП Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: смт. Оржиця вул. Незалежності,14, Оржицького району Полтавської області;
2) грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) гривень однією купюрою серія та номер «ЛЗ4483654», належні на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_3 , з позбавленням права розпоряджання та використання, які будуть зберігатися в кімнаті речових доказів Оржицького ВП Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: смт. Оржиця вул. Незалежності,14, Оржицького району Полтавської області.
Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Оржицького ВП Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 .
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з моменту проголошення.
Слідчий суддя