справа № 588/89/18
провадження № 1-кп/588/50/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2018 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Тростянці обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженні, внесеному 27.12.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000507 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Вистороп, Лебединського району Сумської області, громадянина України, із загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в порядку статті 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В :

26.12.2017 точного часу в ході досудового слідства встановлено не було, у ОСОБА_5 , який мешкав разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 в господарстві її батька розташованого в АДРЕСА_2 , раптово виник корисливий умисел на таємне заволодіння металевими листами чорного заліза, яким було накрите приміщення дровника в господарстві та яке належало громадянину ОСОБА_6 . Скориставшись вільним доступом та відсутністю власника металевих листів, бажаючи залишитися непоміченим, ОСОБА_5 розібрав приміщення дровника. Звідки зняв листи чорного заліза, які завантажив на власний велосипед та з ціллю продажу викраденого заліза в якості металобрухту перевіз залізо до господарства в АДРЕСА_3 , де викрадений металобрухт було зважено (вага склала 68 кг) та продав його, як металобрухт громадянину ОСОБА_8 за 300 грн., чим своїми умисними протиправними діями завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди в розмірі 396 грн. 44 коп.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфікуються за частиною 1 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення від 17 січня 2018 року. За змістом указаної угоди ОСОБА_5 визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони погодились на призначення ОСОБА_5 покарання за частиною 1 статті 185 КК України у вигляді 240 годин громадських робіт.
Розглядаючи угоду про примирення, суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до вимог частини третьої статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 185 КК України, у вчиненні якого відповідно до угоди ОСОБА_5 визнав себе винним, ураховуючи положення статті 12 КК України належить до злочинів середньої тяжкості.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтримав угоду, повністю визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України та пояснив, що повністю розуміє права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, надані йому законом, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, погодився на призначення узгодженого покарання, просив затвердити угоду.
Обвинуваченому ОСОБА_5 та потерпілому ОСОБА_6 судом роз`яснено, що у разі затвердження угоди обмежуються їх права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, зокрема, роз`яснено, що вирок обвинувачений може оскаржити лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Потерпілому також роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за це кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Шляхом опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з частини шостої статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом у підготовчому судовому засіданні з`ясовано думку прокурора ОСОБА_4 , яка вважала, що умови угоди про примирення відповідають законодавству, заперечення проти її затвердження відсутні.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що зміст угоди відповідає вимогам статті 471 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені частиною 7 статті 474 КПК України.
Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 не установлено. Вивченням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого установлено, що він раніше не судимий в силу статті 89 КК України, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується позитивно, має задовільний стан здоров`я.
Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину, та даним про особу обвинуваченого, а також санкції частини 1 статті 185 КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про примирення із призначенням обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої в угоді міри покарання.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України, зокрема: чотири листа заліза вагою 68 кг, що передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 вважати повернутими власнику.
З обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно стягнути процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи на користь держави у розмірі 429 грн. 00 коп.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 17 січня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному 27.12.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000507, укладену між потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_10 .
Визнати ОСОБА_3 винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 185 КК України, та призначити йому узгоджене покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.
Речові докази: чотири листа заліза вагою 68 кг,, що передано на зберігання потерпілому ОСОБА_11 вважати повернутими власнику.
Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, повязані із залученням експерта, у розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн. 00 коп.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення з підстав, визначених частиною 3 статті 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1