справа №619/111/17
провадження №1-кп/619/139/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2017 року Дергачівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 286 ч. 1 КК України.
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Дергачівського районного суду Харківської області знаходиться зазначене вище кримінальне провадження, згідно якого ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується у тому, що 20 вересня 2015 року близько 18 год. 45 хв., керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався із швидкістю 50 км/год. по проїжджій частині дороги по вул. Леніна в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області, де біля будинку 102 побачив двох пішоходів, які переходили через дорогу зліва направо по ходу руху автомобіля, при цьому він не вжив негайних заходів для зменшення швидкості в результаті чого, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України:
-п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» та допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_6 згідно з висновком судово-медичної експертизи №218-ОКБ/15 від 29.10.2015 року, завдані тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я, потерпілій ОСОБА_7 завдані тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.
Дорожньо-транспортна пригода та її наслідки перебувають у причинному зв`язку з порушеннями вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, яких припустився ОСОБА_5 управляючи транспортним засобом.
У судовому засіданні захисником ОСОБА_4 заявлено клопотання в якому він просить доручити проведення комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи компютерної техніки експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса, посилаючись на те, що в основу обвинувачення ОСОБА_5 покладено висновок автотехнічної експертизи № 501/16 від 21.06.2016 р., відповідно до якого в діях водія ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, оскільки він не вжив негайних заходів для зменшення швидкості транспортного засобу, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. Захисник вважаю, що зазначений висновок автотехнічної експертизи не може вважатися повним та об`єктивним, оскільки при проведенні цієї експертизи не досліджувалися питання, які мають суттєве значення для встановлення об`єктивної істини за фактом ДТП.
Так, під час проведення цієї експертизи експертом були використані лише вихідні дані з постанови слідчого про призначення експертизи, отримані під час проведення слідчих експериментів з потерпілою ОСОБА_6 та водієм ОСОБА_5 .
Більше того, в показаннях ОСОБА_5 , наданих ним під час його допиту майже одразу після ДТП 08.10.2015 р., та в його показаннях на слідчому експерименті 23.05.2016 р. мали місце суттєві розбіжності стосовно темпу руху потерпілих. Так, під час допиту 08.10.2015 р. ОСОБА_5 зазначав, що потерпілі перебігали дорогу, на слідчому експерименті також підтвердив це, але при проведенні замірів темпу їх руху фактично визначив їх рух звичайним кроком. Разом з тим, слідчим у вихідних даних на експертизу зазначено лише темп руху звичайним кроком. ОСОБА_5 також зазначав, що він побачив пішоходів на смузі зустрічного руху після того, як проїхав зустрічний автомобіль, з-за якого вони вибігли, у зв`язку з чим слідчим визначено момент виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_5 з моменту коли він вперше побачив пішоходів, після роз`їзду з зустрічним автомобілем. Разом з тим, у вихідних даних згідно показів ОСОБА_6 слідчим зазначено, що остання приступила до переходу проїзної частини після того, як надала дорогу автомобілю, що рухався в напрямку м. Харкова, та переконалася у відсутності поблизу інших автомобілів, а тому в якості моменту виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_5 ним прийнято момент виходу пішоходів на проїзну частину дороги. Крім того, на слідчому експерименті ОСОБА_6 вказала, що переходила проїзну частину дороги під прямим кутом, а ОСОБА_5 що потерпілі перебігали дорогу, рухаючись під кутом до границь дороги. Згідно показів ОСОБА_5 , коли він вперше побачив пішоходів, після роз`їзду з зустрічним автомобілем, вони знаходилися на відстані 5,8 м від правого краю дороги та здолали до місця наїзду 7,3 м. Слідчі експерименти з потерпілою ОСОБА_6 та водієм ОСОБА_5 проводилися через 8 місяців після ДТП. Такий значний розрив у часі між подією і слідчим експериментом сприяв забуванню окремих деталей події. При цьому ця подія була душе швидкоплинною та динамічною, відбувалася в екстремальних умовах, що, безумовно, ставить під сумнів об`єктивність отриманих в ході проведення слідчих експериментів даних. Однак, незважаючи на те, що в розпорядженні слідчого в матеріалах кримінального провадження перебував запис камери відеоспостереження, який зафіксував рух потерпілих до наїзду та сам момент наїзду на них автомобіля ОСОБА_5 , що звісно має значно більшу об`єктивну цінність, ніж суб`єктивне сприйняття обставин учасниками події, дані з камери відеоспостереження взагалі не використовувалися як слідчим при визначенні вихідних даних, так і експертом при проведенні експертизи. На вказаному записі чітко видно, що: - потерпілі почали перетинати проїзну частину одразу після того, як проїхав зустрічний, по відношенню до руху ОСОБА_5 , автомобіль, - вони перетинають проїзну частину дороги під прямим кутом, - на запису також видно, що потерпілі, перетинаючи дорогу, рухаються швидким кроком. Зазначений запис свідчить про те, що вихідні дані, використані при проведенні експертизи, є необ`єктивними в частині: - темпу руху потерпілих при перетинанні проїзної частини (за показаннями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ), - напрямку руху потерпілих при перетині проїзної частини (за показаннями ОСОБА_5 ), а, відповідно, і відстані, що вони подолали до наїзду на них автомобіля, яка в цьому разі становитиме 4,3 м, а не 7,3 м, оскільки при перетині дороги під прямим кутом за вказаними ОСОБА_5 координатами потерпілі могли подолати саме таку відстань від місця, коли він вперше побачив пішоходів, що знаходиться в 5,8 м від правого краю дороги, до місця наїзду, що знаходиться в 1,5 м від правого краю дороги, - моменту виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_5 (за показаннями ОСОБА_6 ), оскільки потерпілі почали перетинати дорогу одразу після проїзду зустрічного зі ОСОБА_5 автомобіля. Крім того, на записі видно, що з моменту, коли задня частина зустрічного зі ОСОБА_5 автомобіля порівнялася з потерпілими (18.46.57) до моменту наїзду на них автомобіля ОСОБА_5 (18.46.59) згідно часу фіксації запису пройшло 2 секунди. На слідчому експерименті слідчим згідно наданих ОСОБА_5 показів було визначено, що від місця знаходження його автомобіля, де ОСОБА_5 вперше побачив пішоходів, до місця наїзду на них, вказана відстань складає 15,3 м. Однак, ця відстань в якості вихідних даних слідчим вказана не була, а, відповідно, експертним шляхом спроможність цих показів не перевірялася.
З метою повного та об`єктивного дослідження обставин інкримінованого ОСОБА_5 злочину, перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, приймаючи до уваги, що до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, відносяться подія кримінального правопорушення, у т.ч. спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у його вчиненні, захисник просить призначити вищевказану експертизу.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти заявленого клопотання, але просив при проведенні вищевказаної експертизи врахувати вихідні дані ДТП встановлені слідчими експериментами та даними огляду місця ДТП.
Потерпіла ОСОБА_6 погодилася з думкою прокурора, але просила звернути увагу на те, що ДТП сталася не в темну пору доби.
Потерпіла ОСОБА_7 підтримала думку прокурора.
Вислухавши клопотання, думку учасників кримінального провадження, суд дійшов до висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Частиною 1 статті 332 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Враховуючи, що обвинувачений провину визнає частково та для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, суд вважає необхідним доручити проведення судової комплексної автотехнічної експертизи та експертизи комп`ютерної техніки експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса.
Керуючись ст.ст. 242, 332 КПК України суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити.
Доручити проведення комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи комп`ютерної техніки експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса.
На вирішення експертизи поставити наступні питання:
1)Яка відстань була потрібна водію автомобіля ВАЗ - 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , щоб зупинити автомобіль в даній дорожній обстановці?
2)Який час був потрібен водію автомобіля ВАЗ - 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , щоб зупинити автомобіль в даній дорожній обстановці?
3)Який час пройшов з моменту, коли задня частина зустрічного зі ОСОБА_5 автомобіля порівнялася з потерпілими до моменту наїзду на них автомобіля ОСОБА_5 згідно запису камери відеоспостереження з фіксацією дорожньо-транспортної пригоди?
4)Чи мав водій ОСОБА_5 технічну можливість шляхом екстреного гальмування зупинити автомобіль з моменту виникнення небезпеки для руху, не доїжджаючи до пішоходів?
5)Чи відповідали дії водія ВАЗ - 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 технічним вимогам Правил дорожнього руху?
6)Чи були з технічної точки зору дії водія ВАЗ - 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 у причинному зв`язку з виникненням ДТП?
В якості вихідних даних зазначити встановлені в ході досудового розслідування в постанові слідчого про призначення експертизи, отримані в процесі проведення слідчих експериментів з потерпілою ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_5 та окремо вказані захисником у клопотанні наступні вихідні: - пригода сталася в населеному пункті на сухій, горизонтальній ділянці проїзної частини дороги з асфальтним покриттям в темну пору доби при включеному ближньому світлі фар, яке забезпечувало видимість проїжджої частини 51,34 м., - на момент пригоди автомобіль ВАЗ 2106 знаходився в технічно справному стані, без завантаження, - швидкість руху автомобіля ВАЗ 2106 складала 50-60 км/год, - своїм правим габаритом автомобіль ВАЗ 2106 рухався на відстані 1,5 м. від правого краю дороги, - ширина проїжджої частини дороги складає 8,6 м., - пішоходів водій автомобіля ВАЗ 2106 побачив на смузі зустрічного руху проїжджої частини після роз`їзду з автомобілем, який рухався назустріч по своїй смузі руху з включеним ближнім світлом фар, - пішоходи перетинали дорогу під прямим кутом, - швидкість руху пішоходів визначити згідно довідкових даних швидкості руху пішоходів відповідної вікової категорії (на момент ДТП пішоходам виповнилося 25 та 49 років, відповідно), - водій автомобіля ВАЗ 2106 застосував гальма як тільки побачив пішоходів на смузі зустрічного руху, - коли водій автомобіля ВАЗ 2106 побачив пішоходів після роз`їзду з зустрічним автомобілем, вони знаходилися на відстані 5,8 м. від правого краю дороги та здолали до місця наїзду 4,3 м., - від місця знаходження автомобіля ВАЗ 2106, де водій ОСОБА_5 вперше побачив пішоходів, до місця наїзду на них, відстань складає 15,3 м., - видимість пішоходів в місці наїзду та на шляху їх руху до місця наїзду складає 82,4 м., - момент виникнення небезпеки для руху водію автомобіля ВАЗ 2106 приймати з моменту, коли він вперше побачив пішоходів на смузі зустрічного руху проїжджої частини після роз`їзду з зустрічним автомобілем.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.
Суддя ОСОБА_1