Справа № 461/2110/18
Провадження № 1-кс/461/2024/18
УХВАЛА
17.04.2018 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 про надання тимчасового доступу до речей та документів,

встановив:
ОСОБА_4 в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить надати дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0000598 від 19.07.2017 року, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до Єдиного реєстру досудових розслідувань в частині повного змісту відомостей про кримінальні провадженні від 19.07.2017 року за №0000598 та від 08.02.2018 року за №0000094, з правом копіювання вказаної інформації на цифрові носії та отримання в паперовому вигляді.

Подане клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділом СУ ГУ Національної поліції у Львівській областіпроводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000598 від 19.07.2017 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Надання вказаної інформації, як зазначає заявник є необхідним, з метою перевірки допустимості доказів, отриманих стороною обвинувачення в ході здійснення досудового розслідування, що на думку захисника, забезпечить повноту та всебічність даного кримінального провадження, а відтак є необхідність в отриманні зазначеної інформації у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Захисник в судовому засіданні клопотання підтримав, з мотивів, наведених у ньому.

Представник установи, у володінні якої перебувають вищезгадані документи, в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Подав письмову заяву, згідно якої зазначає, що будь-які відомості про кримінальні провадженні від 19.07.2017 року за №0000598 та від 08.02.2018 року за №0000094 у базі даних ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні. Згідно ч.4 ст. 163 КПК України неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Згідно ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1. перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2. самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3. не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Встановлено, що слідчим відділом СУ ГУ Національної поліції у Львівській областіпроводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000598 від 19.07.2017 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження зареєстровано за попередньою кваліфікацією ч.1 ст.14, ст.368 КК України, а саме - службові особи, зловживаючи своїм службовим становищем вимагають неправомірну вигоду.

У подальшому, кримінальне провадження від 08.02.2018 року за №0000094, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за фактом того, що службові особи, за попередньою змовою групою осіб, вимагають неправомірну вигоду за вчинення в інтересах особи дій, що входять до їхньої компетенції, об`єднано з кримінальним провадженням №0000598 від 19.07.2017 року.

Статтею 22 КПК України визначено, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Підозрюваний як сторона кримінального провадження має право збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази ( п.8 ч.3 ст.42 КПК України).
Згідно ч.ч.1,3 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно розділу 1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України 06.04.2016 року № 139, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 травня 2016 року за № 680/28810, реєстр створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 глави 2 цього розділу, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким врегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом.

Держателем Реєстру є Генеральна прокуратура України.

Згідно Розділу 4 цього ж Положення, відомості з Реєстру надаються у вигляді витягу в порядку, встановленому КПК України, за формою, наведеною у додатку 6 до цього Положення. Витяг з Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за параметрами, визначеними в пункті 3 цієї глави. Держатель надає відомості з Реєстру з додержанням вимог КПК України та Закону України «Про захист персональних даних».

Доступ до внесених у Реєстр відомостей щодо захоплення заручників, кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, а також пов`язаних з прийняттям пропозиції, обіцянки одержання або одержанням неправомірної вигоди, незаконним зайняттям гральним бізнесом, створенням або утриманням місць розпусти, звідництвом, сутенерством або втягненням особи в зайняття проституцією, збутом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, отруйних чи сильнодіючих речовин або отруйних чи сильнодіючих лікарських засобів, відкривається з моменту оголошення підозри особі або прийняття рішення про закриття провадження без оголошення підозри особі.

Як видно з поданої заяви заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , автоматизована система електронного документообігу ІНФОРМАЦІЯ_2 не містить будь-яких даних стосовно кримінальних проваджень від 19.07.2017 року за №0000598 та від 08.02.2018 року за №0000094.

При цьому, вважаю за необхідне звернути увагу захисника, що його доводи, викладені на обґрунтування поданого клопотання, про перевірку допустимості доказів, отриманих стороною обвинувачення в ході проведення досудового розслідування, не ґрунтуються на положеннях чинного КПК України, адже сторона захисту, збираючи докази, в порядку, передбаченому ст.93 КПК України, не уповноважена здійснювати перевірку та оцінку доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, статтею 94 КПК України, передбачене право слідчого, прокурора, слідчого суддя, суду за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (ст.89 КПК України).
При цьому, варто відзначити, що як і Основним Законом держави (ст.62 Конституції України), так і нормами КПК України (ст.17 ) передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Таким чином, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, приходжу до висновку про відсутність законних підстав для задоволення клопотання, оскільки інформація стосовно кримінальних проваджень від 19.07.2017 року за №0000598 та від 08.02.2018 року за №0000094 у Генеральній прокуратурі відсутня, при цьому, доводи сторони захисту щодо необхідності витребування зазначених не ґрунтуються на положеннях закону, а мета отримання вказаних документів не відповідає завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.159, 163,164,165 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1