УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2017 року
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , слідчого СУ ГУ НП в Київській області- ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4

на постанову слідчого СУ ГУ НП в Київській області від 29.05.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000169 від 15.03.2017за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

02.10.2017 у провадження слідчого судді надійшла скарга потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого СУ ГУ НП в Київській області від 29.05.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000169 від 15.03.2017за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Постанова про закриття отримана представником потерпілої 19.09.2017, даних про вручення копії рішення слідчого потерпілій ОСОБА_3 в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Скарга подана поштовим відправленням 26.09.2017.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України вказане у скарзі рішення слідчого може бути оскаржено на досудовому провадженні.

В обґрунтування скарги представник потерпілої зазначає, що органом досудового розслідування проведені не всі можливі слідчі дії та не зазначені усі необхідні експертні дослідження, внаслідок чого висновок про встановлення невинуватості водія у ДТП, що мала місце 14.03.2017 року, в результаті якої пішохід ОСОБА_6 внаслідок наїзду на нього сідлового тягача ДАФ від НОМЕР_1 з напівпричепом від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці, є передчасним. Вважає, що слідчим не усунуті суперечності в отриманих доказах, а саме: не встановлено, чи мав право керувати вказаним транспортним засобом, водій ОСОБА_7 з посвідченням водія лише категорії «С1».

Крім того, зазначили в скарзі що згідно показів водія ОСОБА_7 , він рухаючись приблизно на 41 км вказаної автодороги, в світлі фар керованого ним автомобіля побачив пішохода, який стояв на правому узбіччі, наближаючись до нього на відстань приблизно 20 м, вказаний пішохід різко став перетинати проїжджу частину в темпі бігу зправа наліво відносно напрямку його руху. З метою уникнення наїзду на вказаного пішохода він застосував екстрене гальмування, та викрутив кермо в ліву сторону та на смузі дорожньої розмітки між правою та лівою смугами в напрямку м. Київ відбувся наїзд на вказаного пішохода. Після чого автомобіль став некерованим та виїхав на розділову смугу руху, а в подальшому на зустрічну смугу руху, де зупинився.

Таким чином, вважають, що мали бути сліди гальмування «гальмівний шлях». Однак як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціалізацією «транспортно-трасологічні дослідження» №561 від 06.04.2017 року встановлено, що встановити експертним шляхом, де відносно елементів дороги та на якій смузі руху автодороги «Київ-Чернігів» відбувся наїзд на пішохода сідловим тягачем реєстраційний номер НОМЕР_1 із напівпричепом не видається можливим через відсутність необхідного для цього комплексу слідової інформації.

При цьому одночасно звертають увагу, що відповідно до висновку інженерно-технічної експертизи за експертною спеціалізацією «дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» №12-1/758 від 19.05.2017 року, відповідно до залишеної слідової інформації, зафіксованої на місці пригоди, відміченадовжина слідів гальмування сідлового тягача реєстраційний номер НОМЕР_1 із напівпричепом, яка відповідає швидкості його руху перед початком гальмування 68-70 км/год.

Таким чином вважають, що в матеріалах кримінального провадження є висновки експертиз щодо слідів ДТП, які суперечать в цій частині один одному, що не усунуто слідчим в ході досудового розслідування.

Додаткової експертизи слідчим не призначалось, хоча були, як вважає представник, для того усі підстави. Встановити обставини по справі за допомогою знань лише слідчого не представляється можливим, оскільки такі дослідження потребують спеціальних знань, задля чого і повинна була призначена додаткова експертиза в порядку ст. 242 КПК України. Лише після отримання висновків експертизи можна робити висновки про можливість або неможливість встановлення винного у даній ДТП, адже досудовим слідством так і не встановлено, на якій частині автодороги було скоєно наїзд на пішохода.

В судовому засіданні представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 підтримав доводи скарги з наведених в ній підстав та просив скаргу задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти доводів скарги. Вказав, що посилання в скарзі на наявні суперечностей необґрунтоване. Висновки отриманих експертиз не свідчать про жодні суперечності, відсутність іншої слідової інформації, окрім слідів гальмівного шляху автомобіля, не дали можливості експерту в ході проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціалізацією, де сформований висновок №561 від 06.04.2017 року, встановити експертним шляхом місце наїзду на пішохода. Вважає, що висновки експертів не містять протиріч. Ті обставини, що водій керував автомобілем без відповідної категорії водія, не перебуває в причинному зв*язку з наслідками. Вважає, що в ході всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження встановлено, що в діях водія транспортного засобу відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Дослідивши доводи скарги, додані до неї матеріали, матеріали скарги кримінальному провадженні, приходжу до висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з таких обставин.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст.93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що постановою слідчого СУ ГУ НП в Київській області від 29.05.2017 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000169 від 15.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. При прийнятті рішення слідчий виходив з фактичних даних, отриманих на підставі досліджених показань потерпілої ОСОБА_3 , водія ОСОБА_7 , висновку судово медичної експертизи трупа пішохода ОСОБА_6 , інженерно транспортної експертизи, відповідно до якої через відсутність комплексу слідової інформації, встановити експертним шляхом місце наїзду на пішохода не видається можливим; висновку інженерно технічної експертизи щодо технічного стану транспортного засобу № 563 від 30.03.2017, відповідно до якого несправностей системи робочого гальма напівпричепа, елементи підвіски на момент огляду знаходяться в працездатному стані, несправностей, які б викликали зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено; висновку інженерно технічної експертизи щодо технічного стану транспортного засобу № 562 від 30.03.2017, відповідно до якого у сідлового тягача «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент огляду несправностей, які б викликали зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено;

висновку інженерно-технічної експертизи за експертною спеціалізацією «дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» №12-1/758 від 19.05.2017 року, якою встановлено, що в заданій дорожньо- транспортній ситуації, водій сідлового тягача «DAF XF 95.380» реєстраційний номер НОМЕР_1 із напівпричепом «HFR SL -240» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.2 та п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В заданій дорожній ситуації швидкість руху сідлового тягача «DAF XF 95.380» реєстраційний номер НОМЕР_1 із напівпричепом «HFR SL -240» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 відповідала видимості елементів дороги в напрямку руху. За даних дорожніх обставин водій сідлового тягача «DAF XF 95.380» реєстраційний номер НОМЕР_1 із напівпричепом «HFR SL -240» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода шляхом застосування експертного гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху. Відповідно до залишеної слідової інформації, зафіксованої на місці пригоди, довжина слідів гальмування сідлового тягача «DAF XF 95.380» реєстраційний номер НОМЕР_1 із напівпричепом «HFR SL -240» реєстраційний номер НОМЕР_2 відповідає швидкості його руху перед початком гальмування 68-70 км/год. Для встановлення відповідності дій пішохода ОСОБА_6 вимогам Правил дорожнього руху України не потрібно спеціальних знань в галузі автотехніки, а тому дане питання не вирішувалося.

Слідчий на підставі встановлених фактичних даних про обставини дорожньо-транспортної пригоди, врахувавши зібрані під час досудового розслідування кримінального провадження всі необхідні і достатні докази, прийшов до висновку, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є необережні дії пішохода ОСОБА_6 , який допустив порушення вимог п. п. 4.1; 4.4; 4.7; 4.14 а), б), в) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, які регламентують:

4.1 «пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку».

4.4 «у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні виділити себе, а по можливості мати на зовнішньому одязі світлоповертаючі елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху».

4.7 «пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а в разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч».

пішоходам забороняється: а) «виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху» б) «раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід»,

г) «затримуватися і зупинятися на проїжджій частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху».

Слідчий дійшов висновку, що в даній дорожній ситуації в діях водія сідлового тягача «DAF XF 95.380» реєстраційний номер НОМЕР_1 із напівпричепом реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 невідповідності вимогам Правилам дорожнього руху України, які перебували б у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події і настанням суспільно небезпечних наслідків від даної дорожньо-транспортної події, не убачаються, у зв`язку з чим в його діянні відсутні ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

При цьому вирішуючи скаргу представника потерпілої в межах наведених доводів, слідчий суддя враховує, що експерту на підставі постанови слідчого від 16 березня 2017 року надано транспортний засіб з напівпричепом, матеріали кримінального провадження, в тому числі протокол огляду місця ДТП від 14.03.2017 зі схемою до нього, де зафіксовані об*єкти та різного характеру сліди, які були предметом дослідження експертом, детально відображені в дослідженні ( а.с.44), висновку № 561ат від 06.04.2017, в тому числі сліди гальмування, кінцеве положення транспортного засобу, труп невстановленого чоловіка. Проте експерт вказав, що сліди, які дали б змогу встановити положення транспортного засобу або пішоходів в момент наїзду на проїзній частині відсутні, за відсутності необхідного комплексу слідової інформації відповісти на питання, поставлене в постанові слідчого від 16 березня 2016 року, щодо місця відносно елементів дороги, де відбувся наїзд транспортним засобом на пішохода, - не видається можливим.

Одночасно у висновку інженерно технічної експертизи щодо механізму ДТП від 19.05.2017 № 12-1/758 також відображені дані, які надані слідчим для дослідження, в тому числі раніше зазначені дані про сліди гальмування коліс автомобіля на асфальтному покритті, грунтовому покритті, інші матеріали кримінального провадження, що були також предметом дослідження у висновку експерта від 06.04.2017.

Таким чином, вважати, що зазначені висновки експертів від 06.04.2017 та від 19.05.2017 містять суперечності, щодо врахування та неврахування слідів, які залишилися на місці ДТП, як на це вказує представник в своїй скарзі, - відсутні підстави.

Відомості про те, що порушення Правил дорожнього руху в частині як вважає представник, невідповідності категорії водія виду транспортного засобу, яким останній керував на час події ДТП, перебувають у причинному зв*язку з наслідками ДТП, - відсутні, не дають підстави для скасування постанови слідчого як необгрунтованої.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, ст. 284 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленими матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Зі змісту постанови убачається, що слідчим було здійснено всі необхідні слідчі дії для повного, всебічного, неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

Таким чином, постанова слідчого містить достатні дані щодо проведення слідчих дій, направлених на перевірку обставин, що підлягають доказуванню в ході кримінального провадження, слідчим вжито всіх можливих передбачених законом заходів для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин події, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законного процесуального рішення.

Одночасно слідчий суддя враховує, що в мотивувальній частині постанови слідчий зазначає висновки та обставини, які дають підстави для закриття кримінального провадження у відповідності до ст. 284 КПК України.

На підставі вищенаведеного, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на розгляд сторонами кримінального провадження, керуючись ст.ст.22, 26 КПК України щодо засад змагальності та диспозитивності кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови слідчого з наведених підстав.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 9, 26, 91, 92, 93, 110, 284, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого СУ ГУ НП в Київській області від 29.05.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000169 від 15.03.2017за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який знаходиться під вартою, - в той же строк із моменту отримання ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1