АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2018 року м.Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарях
судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001032 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,українця, громадянина України, уродженця с. Хишевиці Городоцького району Львівської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 31 березня 2017 року прокурор ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи правильність кваліфікації дій та доведеності вини ОСОБА_6 , вказуючи на неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до безпідставного звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, просить суд апеляційної інстанції його скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 до покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі із застосуванням відповідно до ст. 94 КК України примусових заходів медичного

_________________________________________________________________________________
ЄУНСС 725/5999/16-к
Провадження №11-кп/794/4/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_10
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_1
характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання. Свої доводи обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 є раніше неодноразово судимим.

Вироком Першотравневого районного суду м.Чернівців від 31 березня 2017 року у кримінальному провадженні № 00011032 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Відповідно до ст.ст.20, 93, 94 КК України, ч. 2 ст. 504 КПК України до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Виконання вироку в частині застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ухвалено здійснювати за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 09.07.2016 року до 14.07.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дві позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 9632,31 грн. Запобіжний захід у виді застави до вступу вироку в законну силу залишено в силі. Кошти в сумі 36250,00 грн., внесені на депозитний рахунок №0089 ТУ ДСА України в Чернівецькій області як застава за громадянина ОСОБА_6 , після вступу вироку в законну силу ухвалено повернути заставодавцю ОСОБА_11 . Прийнято рішення щодо речових доказів у справі.
Згідно з вироком районного суду, ОСОБА_6 21 липня 2015 року в період часу з 10 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв., переслідуючи умисну корисливу мету, направлену на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та вчинення крадіжки з проникненням у житло, прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де, перебуваючи у під`їзді, а саме біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку, переконавшись в тому, що в даній квартирі відсутні мешканці, за допомогою спеціально підібраного стороннього предмету (відмички) умисно відчинив нижній замок вхідних дверей цієї квартири, куди незаконно проник і звідки таємно незаконно викрав майно, належне власниці квартири ОСОБА_12 , а саме: грошові кошти у сумі 7 500 доларів США, купюрами по 100 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України становить 165 241 гривень, за курсом 2203,2134 гривень за 100 доларів США; 300 гривень різними купюрами; золотий ланцюжок простого плетіння, вагою 10 грамів з кулоном у вигляді біжутерії у формі квадрата, вагою 10 грамів, вартістю 2500 гривень; срібний браслет сірого кольору вагою 5 грамів вартістю 300 гривень; ланцюжок з камінцями у вигляді біжутерії вартістю 250 гривень; наручний чоловічий годинник марки «Brave», вартістю 500 гривень, чим спричинив ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 169 091 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на незаконне заволодіння чужим майном, 22.03.2016 року в період часу з 14.00 години по 18.00 годину, ОСОБА_6 переслідуючи умисну корисливу мету, направлену на таємне викрадення чужого майна та особистого збагачення, умисно, повторно, прибув за адресою: АДРЕСА_4 , де, перебуваючи у під`їзді, а саме біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_5 вказаного будинку, переконавшись в тому, що в даній квартирі відсутні мешканці, за допомогою спеціально підібраного стороннього предмету (відмички), умисно відчинив нижній замок вхідних дверей цієї квартири, куди незаконно проник, і звідки таємно незаконного викрав майно, належне власниці квартири - ОСОБА_13 , а саме: золоту жіночу обручку вагою 4,6 грамів вартістю 4500 гривень; чоловічу золоту обручку вагою 6 грамів округлої форми з прямокутником вартістю 6000 гривень; золотий кулон у вигляді знаку зодіаку «Близнюки» вагою 2 грами вартістю 1500 гривень; золотий кулон у вигляді підкови вагою 1,5 грамів вартістю 1000 гривень; золотий хрестик з розп`яттям плоскої форми вагою 2 грами вартістю 2000 гривень; золотий хрестик рельєфний з розп`яттям вагою 1,5 грамів вартістю 1000 гривень; золотий кулон у формі кола на якому знаходились маленький ключ, якір та сердечко вагою 3 грами вартістю 2000 гривень; золотий ланцюжок вагою 5 грамів вартістю 5000 гривень; золотий ланцюжок вартістю 4000 гривень; два золотих ланцюжка тоненької форми вагою 3 грами кожен, вартістю 2000 гривень кожен, а загальною вартістю 4000 гривень; золоту каблучку у формі поцілунків вагою 4,5 грамів вартістю 3000 гривень; золоті сережки у вигляді поцілунків вагою 2,5 грамів вартістю 2000 гривень; золотий браслет вагою 5 грамів вартістю 5000 гривень; золотий ланцюжок тоненької форми з хрестиком вагою 2,5 грамів вартістю 2000 гривень; золоті сережки у формі кілець вагою 6 грамів вартістю 5000 гривень; чоловічий годинник марки «Royal» срібного кольору вартістю 1000 грн.; переносний накопичувач на жорстких магнітних дисках червоного кольору вартістю 3000 грн.; металевий ліхтарик чорного кольору вартістю 1000 грн.; зарядний пристрій до фотоапарату марки «Sony» вартістю 500 грн.; мультиплеєр фірми «Transcend TS4GMP330 s/n » вартістю 4000 грн., чим спричинив ОСОБА_13 майнової шкоди на загальну суму 57 500 грн. Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги та просили залишити вирок районного суду без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, вислухавши учасників засідання в судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення у межах апеляційної скарги.

Оскільки подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій апелянтом не оскаржується, то колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначенні покарання у кожному конкретному випадку повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів встановила, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких, обставини його вчинення та відсутність тяжких наслідків від дій обвинуваченого, дані про особу ОСОБА_6 , який знаходиться на обліку в лікаря психіатра та має психічний розлад здоров`я, який відповідає критерію «обмеженої осудності», відсутність негативних характеристик за місцем проживання.
Що стосується апеляційних доводів прокурора про те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, апеляційним судом встановлено наступне.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ №16 від 26 грудня 2003 року «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків, і правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину.
Згідно п.5 вищезазначеної Постанови особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.
Відповідно до інформації, наданої Управлінням карного розшуку ГУНП в Чернівецькій області (т.3 а.с.90-92), востаннє ОСОБА_6 був засуджений 21.12.2010 року Франківським районним судом м.Львова за ч.1 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
Згідно п.1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Тому твердження апелянта про судимості ОСОБА_6 як підставу призначення останньому покарання у виді позбавлення волі, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом.
Посилання у судовому засіданні прокурора на те, що ОСОБА_6 вчинив два епізоди крадіжки, що підвищує суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, не може бути взято до уваги під час апеляційного розгляду, оскільки цей факт встановлений та відображений у кваліфікації діянь обвинуваченого та врахований під час винесення вироку.
Інших мотивів та підстав скасування вироку суду першої інстанції прокурор не навів. Також суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 основне покарання у виді трьох років позбавлення волі, а прокурор із застосуванням ст.69 КК України, просить призначити останньому покарання у виді двох років позбавлення волі.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції вірно визнав його щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, а саме його визнавальні показання та участь у слідчих діях, за допомогою яких встановлено всі обставини справи, повне відшкодування потерпілим завданої шкоди та їхні заяви про відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру, а також прохання не позбавляти його волі. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого згідно із ст. 67 КК України, районним судом не встановлено.
Також суд першої інстанції при призначенні покарання вірно врахував дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має характеризується за місцем проживання позитивно, одружений та має на утриманні неповнолітню дитину, вчинив кримінальне правопорушення в стані обмеженої осудності, оскільки має психічний розлад здоров`я та знаходиться на обліку в лікаря-психіатра.
На підтвердження цього факту, колегія суддів наводить висновок судово-психіатричної експертизи №158 від 21.10.2016 року (т.3 а.с. 124-126), згідно якого ОСОБА_6 виявляє ознаки органічного розладу особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку травматичного ґенезу з наростаючим психоорганічним синдромом, через який він не був здатний у момент вчинення кримінального правопорушення повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, та у досліджуваній ситуації наявні у ОСОБА_6 психічні порушення мали значний вплив на раціональність прийняття ним рішень.
Також колегія суддів не може залишити поза увагою факт тривалої хвороби ОСОБА_6 , що зумовило зупинення апеляційного провадження у суді апеляційної інстанції. З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що перебування ОСОБА_6 в установі відбування покарання може погіршити його фізичне здоров`я та психічний стан, а тому надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги у звичних для нього умовах без ізоляції від суспільства буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, та особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, районний суд дійшов правильного висновку про необхідність обрання обвинуваченому мінімального покарання в межах санкції статті обвинувачення та звільнення від його відбування з випробуванням, врахувавши повною мірою і ті обставини, на які посилається апелянт.
За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд при призначенні покарання обвинуваченому не виконав належним чином вимоги закону про кримінальну відповідальність та не вмотивував своє рішення, не відповідають дійсності.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 31 березня 2017 року відносно ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.
Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Чернівецької області _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

17.04.2018 року
(дата засвідчення копії)