Провадження № 1-кс/344/4745/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0004815 від 22.11.2017р., -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що 22.11.2017 близько 09.40 годин по вул.Шпитальна в м. Івано-Франківську водій Саму ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки KIASOUL реєстраційний № НОМЕР_1 та рухаючись у напрямку вул. Грушевського, на проїзній частині вчинила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалася проїзною частиною та унаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток лівої гомілки.

22.11.2017 у ході огляду місця події було вилучено автомобіль марки KIASOUL реєстраційний № НОМЕР_1 , який того ж дня був визнаний речовим доказом та після вилучення зберігається на території Івано-Франківського ВП.

По кримінальному провадження призначено інженерно-транспортну експертизу дослідження технічного стану транспортного засобу автомобіля KIASOUL реєстраційний № НОМЕР_1 . Проведення вказаної експертизи вимагає експертного огляду транспортного засобу для надання відповідей на поставлені питання. Також необхідно провести огляд даного транспортного засобу з участю спеціаліста.

Встановлено, що автомобіль марки KIASOUL реєстраційний № НОМЕР_1 належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1 , яка була водієм автомобіля під час ДТП. Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 порушила та не виконала вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху України, не викликала карету швидкої медичної допомоги, не повідомила про ДТП до поліції, не звернулася за допомогою до присутніх, щоб відправити потерпілу до лікувального закладу, не зафіксувала положення транспортного засобу після зупинки, не записала прізвища очевидців, а покинула місце події автомобілем та відвезла ним потерпілу ОСОБА_6 до лікувального закладу. Повідомлення про ДТП поступило аж через годину від чергового лікаря МКЛ № 1. В подальшому ОСОБА_7 відмовилася надати автомобіль KIASOUL реєстраційний № НОМЕР_1 для проведення необхідних слідчих дій і судових експертиз, а також відео із відео реєстратора, на якому зафіксовані обставини ДТП. Вище наведене свідчить, що ОСОБА_7 не сприяє у повному і всебічному дослідженні обставин дорожньо-транспортної пригоди, намагається їх приховати, що негативно впливає на повноту досудового розслідування.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження накладення арешту на майно може призвести до його можливого приховування, пошкодження, зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Метою накладення арешту на автомобіль маркиKIASOUL реєстраційний № НОМЕР_2 збереження речових доказів.

Підставою накладення арешту на вказане майно є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили задоволити.

Адвокат ОСОБА_7 ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд у задоволенні клопотання відмовити в повному обсязі. Надали письмові заперечення.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Однак, з матеріалів клопотання не вбачається достатньо підстав вважати, що майно, яке слідчий просить арештувати, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, а сам факт винесення слідчим постанови про визнання майна речовим доказом, не може бути єдиною та виключною підставою вважати протилежне.

Враховуючи те, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу, а матеріалами провадження не визначено статус суб`єкта, майно якого підлягає арешту в даному провадженні та не доведено мету здійснення такого обмеження відповідного права, вважаю, що підстав для задоволення даного клопотання немає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0004815 від 22.11.2017р., - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 01 грудня 2017 року.