ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1195/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2017 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 05.10.2017 р. кримінальне провадження № 0000042 від 20.04.2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації в умовах особливого періоду, військовослужбовця військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , військове звання «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_6 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації в умовах особливого періоду і направлений на проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 187 від 03.09.2015 солдата ОСОБА_7 зараховано у списки частини та призначено на посаду радиста 2 відділення радіогрупи 4 загону спеціального призначення вказаної частини та поставлено на всі види забезпечення.
Відтак, з 03.09.2015, тобто з моменту зарахування солдат ОСОБА_7 до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби на посаді радиста 2 відділення радіогрупи 4 загону спеціального призначення військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
Згідно з п. 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, у разі оголошення мобілізації військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, продовжують перебувати на зборах до особливого розпорядження відповідних органів військового управління.
Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Проходячи військову службу солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 126, 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-XIV (далі - Статутів) повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Згідно п. 10 ст. 1 Закону України "Про оборону України" - особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію, а відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113-VIIІ, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошена часткова мобілізація.
Разом з тим, 28.12.2015 солдат ОСОБА_6 , проходячи військову службу на посаді радиста 2 відділення радіогрупи 4 загону спеціального військової частини, діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин, самовільно залишив місце служби, а саме військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_3 та вибув у невідомому напрямку, тобто солдат ОСОБА_6 самовільно залишив місце проходження служби без поважних причин та був відсутній на військовій службі в період з 28.12.2015 по 29.09.2017.
29.09.2017 солдат ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, прибув до військової прокуратури Дарницького гарнізону ( АДРЕСА_4 ) і заявив про себе.
У період самовільного залишення місця служби солдат ОСОБА_6 постійно перебував за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військову частину - польова пошта НОМЕР_1 або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
Таким чином, солдат ОСОБА_6 діючи в порушення зазначених вимог та обов`язків, з метою тимчасово ухилитися від військової служби у період з 28.12.2015 по 29.09.2017 без поважних причин, не одержавши дозволу відповідного начальника, самовільно залишив місце служби, а саме військову частини - польова пошта НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , чим вчинив самовільне залишення місця військової служби, а саме місця дислокації військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.
05 жовтня 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_5 за участю його захисника та прокурором ОСОБА_3 було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Відповідно до укладеної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. В угоді зазначено, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість.
Укладеною угодою узгоджено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за ч.4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75,76 КК України з іспитовим строком 1 рік.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.
Таким чином, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, а також з`явлення із зізнанням.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання, яке буде до нього застосовано у разі затвердження угоди, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавленння волі строком на 3 / три/ роки.
На підставі вимог ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 / один/ рік.
На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з дня проголошення вироку.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва з підстав, передбачених ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Головуючий суддя ОСОБА_1