Ухвала
Іменем України

22 січня 2018 р.

м. Київ
Справа № 200/17028/16-к
Провадження № 51-335 ск 17

Колегія суддів першої палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянула касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року.
До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 .
Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2017 року вказану касаційну скаргу захисника, у зв`язку з недотриманням вимог, передбачених ст. 427 КПК України, залишено без руху та надано йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.
Відповідно до п. 4 Параграфу 3 «Перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційна скарга захисника передана до Касаційного кримінального суду Верховного Суду.
На адресу Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшли доповнення до касаційної скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на судові рішення щодо останнього в межах наданого судом строку.
Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, раніше неодноразово судимого, засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 , судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржуються.
ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 28 червня 2016 року в період часу з 01 год. 42 хв. до 02 години, діючи разом з раніше знайомим ОСОБА_6 , перебуваючи на перехресті вулиць М. Грушевського та проспекту Д. Яворницького у м. Дніпро, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, повторно, розбивши скло дверей, проникли у приміщення кіоску, звідки викрали чуже майно на загальну суму 2 473 грн. 61 коп.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року вирок залишено без змін.
У касаційній скарзі з доповненнями захисник просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 як незаконні та необґрунтовані і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
На обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що судом першої інстанції не було достеменно встановлено кількість та найменування викраденого майна та безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про повторний виклик представника потерпілого ТОВ «Компанія «Вента» ОСОБА_7 на допит щодо з`ясування таких обставин; під час судових дебатів було порушено право на захист ОСОБА_5 , оскільки було відмовлено у задоволенні його клопотання про перенесення судових дебатів для надання стороні захисту можливості для їх підготовки; а також вказує, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КК України, так як на всі наведені в його апеляційній скарзі доводи в ухвалі фактично відповіді не надано.
Заслухавши доповідь судді Верховного Суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги захисника, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 цього Кодексу суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має прав досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставинами, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції виходить з обставин справи, які встановлені судовими інстанціями.
Як убачається з доданих до касаційної скарги копій судових рішень, ОСОБА_5 таємно викрав цигарки та інше майно, на загальну суму 2 473 грн. 61 коп., вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.
Цей висновок ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та є правильним.
З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.
Посилання захисника на порушення права на захист ОСОБА_5 через ненадання стороні захисту можливості підготовитись до судових дебатів, як видно з ухвали апеляційного суду, були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції та визнані безпідставними й такими, що не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно з журналом судового засідання від 23 червня 2017 року та технічної фіксації судового засідання на носії інформації диску CD-R, судом першої інстанції було закінчено з`ясування обставин справи й перевірки їх доказами та розпочаті судові дебати, в ході яких кожному учаснику процесу було надано право виступу, у тому числі й обвинуваченому ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_4 , однак від якого захисник сама відмовилась.

Також із судового рішення суду апеляційної інстанції вбачається, що доводи захисника ОСОБА_4 в частині не проведення судом першої інстанції повторного допиту представника потерпілого ОСОБА_7 для з`ясування найменувань та кількості викраденого майна у зв`язку з переглядом відеозапису з камери відео нагляду визнані необґрунтованими.
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження в порядку апеляційної процедури, перевірив ретельно усі доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 , надав на них вичерпні відповіді та не знайшов підстав для скасування вироку суду, належним чином вмотивувавши це рішення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною та вмотивованою.
Оскільки з касаційної скарги захисника ОСОБА_4 , наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, колегія суддів приходить до висновку, що необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження.
Беручи до уваги наведене, керуючись ст. 428 КПК України, колегія суддів
постановила:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3