14.09.2017 Справа № 756/7358/17
1-кп/456/666/17
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
14 вересня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
та захисника ОСОБА_6 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, із вищою освітою, одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в:
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 надійшов до Оболонського районного суду м. Києва 31 травня 2017 року.
Згідно обвинувачення, 01.04.2017, близько 13 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у ТРЦ «Караван», що за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 12, таємно викрала ювелірні вироби, загальною вартістю 299 028 гривень 80 копійок, що є великим розміром, спричинивши ОСОБА_5 майнової шкоди на вказану суму.
Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, захисника та обвинувачену, які просили призначити справу до судового розгляду, думку потерпілого та його представника, які просили повернути обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, та зазначили, що в обвинувальному акті обвинувачення сформульовано не конкретно, зокрема не вказана вартість ювелірних виробів, а також матеріал з якого вони були виготовлені, а також зазначили, що клопотання про проведення товарознавчої експертизи під час досудового розслідування слідчим було проігноровано, вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у зв`язку із наступним.
Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт, зокрема, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним та конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення.
Однак, із формульованого обвинувачення не убачається вартість конкретно викраденого ювелірного виробу, а вказана лише сукупна вартість викраденого, як не зазначено і матеріал з якого виготовлені викрадені ювелірні вироби.
Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від. 06.11.2009 розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.
Положення вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України знайшли своє відображення в п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України.
Із реєстру матеріалів досудового розслідування не убачається, що під час досудового розслідування призначалась товарознавча експертиза, а тому встановити вартість конкретного ювелірного виробу, який був викрадений, на даний час, не виявляється можливим.
Крім того, згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 вчинення особою декількох посягань на чуже майно, загальна вартість якого становить великий або особливо великий розмір, може бути кваліфіковано як викрадення, привласнення, розтрата майна чи заволодіння ним шляхом шахрайства або зловживання службовим становищем у великих чи особливо великих розмірах лише в тому випадку, якщо такі діяння були вчинені одним способом і за обставин, які свідчать про умисел вчинити їх у великому чи особливо великому розмірі. У випадках, коли умисел винного щодо розміру мав неконкретизований характер, вчинене слід кваліфікувати залежно від розміру фактично викраденого майна.
Як убачається із позовної заяви поданої потерпілим у даному кримінальному провадженні, суму завданих матеріальних збитків становить 3 0682 223 гривні 50 копійок, що є особливо великим розміром
Відповідно до ч. 5 ст. 185 КК України крадіжка вчинена в особливо великих розмірах карається позбавленням волі до 12 років позбавлення волі та відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.
Відповідно до ч. 2 ст. 31 КПК України провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких, передбачене покарання у виді позбавлення волі більше 10 років, здійснюється колегіально судом у складі трьох професійних суддів, а відтак у разі доведення позовних вимог кримінальне провадження буде розглянуто із порушенням вимог вказаної статті, що відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 412 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Європейський суд з прав людини(далі-Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`яснено «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі « Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісье та Сассі проти Франції» (ВП), № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
За встановлених обставин, викладене в обвинувальному акті обвинувачення свідчить про те, що слідчим та прокурором проігноровані вказані вимоги закону, оскільки обвинувачення не сформульовано належним чином та є неконкретним.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314 КПК України, суд,

у х в а л и в:
Повернути прокурору обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 7 днів з моменту її оголошення.
Суддя ОСОБА_1