УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2017 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга ОСОБА_2 у якій останній зазначив, що гр. ОСОБА_3 , на його думку, вчинила кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України. Про зазначений факт заявник у травні 2017 року повідомив Шевченківському УП ГУНП у м. Києві.

Однак, у зв`язку з тим, що на момент звернення до слідчого судді ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинене не притягнута, ОСОБА_2 просив вжити заходів щодо проведення досудового розслідування за фактом вчинення вказаних вище злочинів.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу, долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.

Частиною 1 статті 303 КПК, на яку посилається заявник, обґрунтовуючи свої вимоги, визначені види бездіяльності слідчого, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до положень вказаної статті бездіяльність слідчого, яка може бути оскаржена під час досудового розслідування, полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, неповерненні тимчасово вилученого майна, нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк.

Вказаний у ст. 303 КПК перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Однак, з наведеного у скарзі витікає, що заявник оскаржує бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у нездійсненні останнім досудового слідства за фактом вчинення гр. ОСОБА_3 кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України

Водночас, приймаючи до уваги положення вищенаведеної статті, слідчий суддя дійшов висновку про те, що вказані заявником дії не підлягають оскарженню, оскільки не відповідають переліку, визначеному ст. 303 КПК.

У силу ч.1 ст.7 КПК зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесені змагальність сторін та диспозитивність.

Наведене дає підстави для висновку, що слідчий суддя під час розгляду скарг, поданих у порядку ст. 303 КПК, має керуватися положеннями ст. 7 КПК.

Враховуючи, що змагальність у кримінальному провадженні передбачає самостійне обстоювання сторонами своїх правових позицій (ч.1 ст.22 КПК), приймаючи до уваги положення про те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав (ч.1 ст.26 КПК), слідчий суддя діє лише в межах визначених КПК повноважень та не має права на свій розсуд визначати предмет оскарження або ж самостійно формулювати вимоги скарги. Відповідно до ст. 22, 26 КПК зазначене віднесене виключно до прав особи, яка звернулася з відповідною скаргою.

Отже, заявником оскаржується не конкретизована бездіяльність посадових осіб органу досудового розслідування, що свідчить про оскарження бездіяльності, яка у порядку ст. 303 КПК оскарженню не підлягає.

Враховуючи викладене, слідчий суддя на підставі ч.4 ст.304 КПК має відмовити у відкритті провадження.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 7, 22, 26, 135, 303, 304, слідчий суддя

у х в а л и в :
У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1