Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_8
виправданого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 19 жовтня 2017 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, на вирок Бородянського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_11 .

Вироком Бородянського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Горошків Тетіївського району Київської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та виправдано в зв`язку з недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ТОВ «Дженуінсофт» про відшкодування майнової і моральної шкоди залишено без розгляду.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ТОВ «Дженуінсофт» і ОСОБА_11 про відшкодування майнової і моральної шкоди залишено без розгляду.

Арешт, накладений на автомобілі: «МАЗ-504В», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; «МАЗ-9397», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; «МАЗ-504В», реєстраційний номер НОМЕР_3 , АЗЛК-21040, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; «Мерседес-Бенц 210 Д, реєстраційний номер НОМЕР_5 ; «Форд-Транзит», реєстраційний номер НОМЕР_6 ; «Форд-Кур`єр», реєстраційний номер НОМЕР_7 ; автомобільний причіп «Інтернешнл», реєстраційний номер НОМЕР_8 скасовано.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, віднесено на рахунок держави.

Вирішено питання речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року вирок суду щодо ОСОБА_11 залишено без зміни.

Як убачається з вироку суду, органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачувався у тому, що він 09 травня 2012 року близько 23 години, керуючи на підставі доручення технічно-справним автомобілем марки «MAN TGA 26.430 6X2-2», транзитний реєстраційний номер НОМЕР_9 (Німеччина), на автодорозі сполученням Київ-Ковель, рухався з боку м. Ковеля Волинської області в напрямку м. Києва і, проїжджаючи ділянку вказаної автодороги, в районі АЗС «»Асоціація «Україна», розташованої на території Бородянського району Київської області, діючи необережно, у порушення вимог п. 12.1 та п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, з урахуванням дорожньої обстановки, а також особливостей вантажу, що перевозиться, і технічного стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати, при виявленні перешкоди для руху, яку йому становив попутний автомобіль «Daewoo Lanos», не своєчасно вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, чи безпечного об`їзду перешкоди, скоїв зіткнення із задньою частиною автомобіля «DaewooLanos», реєстраційний номер « НОМЕР_10 », під керуванням ОСОБА_13 , який рухався попереду в попутному напрямку.

У результаті зіткнення транспортних засобів відбулося загорання автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер « НОМЕР_10 ».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_13 та пасажир зазначеного автомобіля ОСОБА_14 від отриманих тілесних ушкоджень померли на місці пригоди.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №30/138 від 28 травня 2012 року ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у виді термічних опіків II-III АБ-IV ст. голови, тулуба, кінцівок з обвугленням; перелому V-X ребер справа у задніх відділах, які утворилися під час дорожньо-транспортної пригоди за обставин і в строк, що вказані в постанові, у своїй сукупності, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя на час заподіяння у живих осіб та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №29/137 від 28 травня 2012 року ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у виді поєднаної травми тіла з розповсюдженими термічними опіками тіла, відкриту черепно-мозкову травму з переломом основи черепу, крововиливів під м`які мозкові оболонки, які утворилися під час дорожньо-транспортної пригоди за обставин і в строк, що вказані в постанові, у своїй сукупності, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя на час заподіяння у живих осіб та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Порушення водієм ОСОБА_11 вимог п. 12.1 та п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді смерті ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує на порушення судом вимог п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, що у вироку не вмотивовано належним чином підстави, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Вважає доведеною винуватість ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та наводить доводи на обґрунтування цього. Вказує на невідповідність ухвали суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України, оскільки в ній відсутні, на думку прокурора, обґрунтовані відповіді на доводи його апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка не підтримала доводи касаційної скарги і просила судові рішення залишити без зміни, пояснення потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і їх представника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи касаційної скарги і просили судові рішення скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, заперечення виправданого ОСОБА_11 і в його інтересах захисника ОСОБА_10 , які вважали, що оскаржувані судові рішення слід залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом ст. 94 КПК України оцінка доказів є виключно компетенцією суду, який постановив вирок. Колегія суддів установила, що суди першої та апеляційної інстанцій дотримались цих вимог закону.

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Однобічність і неповнота досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неналежна, на думку прокурора, оцінка доказів у провадженні, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Обставини, на які, зокрема, посилається у касаційній скарзі прокурор були предметом перевірки судів першої та апеляційної інстанцій, які зазначили про відсутність порушень вимог КПК України при проведенні досудового розслідування і розгляді справи в суді. Тому, при розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції.

Згідно показань обвинуваченого ОСОБА_11 , він 9 травня 2012 року за дорученням фірми «Дженуінсофт» їхав на вантажному автомобілі «MAN» по дорозі Київ-Ковель в напрямку м. Києва. Приблизно о 23-й годині, він рухався зі швидкістю 70 км/год., більше 80-90 км/год. даний вантажний автомобіль не їде. При під`їзді до смт. Бородянка на дорозі починались ремонтні роботи і стояли відповідні дорожні знаки та світлофор. Попереду смуга зустрічного руху була перекрита. Несподівано, його обігнав легковий автомобіль «Daewoo Lanos», який рухався з включеними стоп-сигналами, як потім зрозумів, він гальмував і зайнявши смугу руху в безпосередній близькості перед його автомобілем став різко гальмувати. Він також застосував екстрене гальмування, але дистанція між автомобілями була надто малою і відбулося зіткнення. Від удару автомобіль «Daewoo Lanos» загорівся. Він з іншими людьми намагалися погасити полум`я, але відбувся вибух. Стверджував, що правил безпеки дорожнього руху він не порушував, а уникнути зіткнення не мав можливості через незначну дистанцію, яку перед ним несподівано обрав водій автомобіля «DaewooLanos» і різко загальмував, так як попереду побачив заборону руху по одній смузі у зв`язку з дорожніми роботами.

При відтворенні обстановки і обставин події ОСОБА_11 показав, яким чином і за яких обставин відбулася дорожньо-транспортна пригода за його участі, що підтверджується відповідним протоколом від 27 червня 2012 року (т. 1, а. с. 163-172).

Зазначені показання ОСОБА_11 в своїй сукупності підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , висновками проведених експерти і показаннями експертів.

Також судом дана належна оцінка висновку судово-медичної експертизи № 30/138, про наявність в крові трупа ОСОБА_13 2,71% етилового спирту, що за життя відповідало сильному ступеню алкогольного сп`яніння і підтверджує доводи ОСОБА_11 про очевидні грубі порушення Правил дорожнього руху в даній ситуації водієм автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_13 , який під час руху на аварійно-небезпечній ділянці дороги, де проводилися ремонтні роботи, здійснюючи обгін в забороненому для цього місці, значно перевищуючи допустиму швидкість руху, створив аварійну ситуацію, уникнути якої односторонніми діями водія ОСОБА_11 було неможливо.

Відповідно до висновків судових автотехнічних експертиз № 077-13, № 7462, висновків судових комплексних транспортно-трасологічних та автотехнічних експертиз № 8588 і № 4302/4303/14-52 однозначно визначено, що в діях водія автомобіля «DaewooLanos» ОСОБА_13 були невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, що знаходяться, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, ОСОБА_11 не може бути поставлено за вину те, що він, незважаючи на вжиті заходи, не зміг уникнути зіткнення із задньою частиною автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер « НОМЕР_10 », під керуванням ОСОБА_13 .. Колегія суддів вважає, що суди першої та другої інстанцій прийшли до вірного висновку, що водій ОСОБА_11 , керуючи автомобілем марки «MAN TGA 26.430 6X2-2», транзитний реєстраційний номер НОМЕР_9 , не зобов`язаний був виходити з можливості грубого порушення Правил дорожнього руху іншим водієм; він не передбачав, не зобов`язаний був і не мав можливості передбачити, що автомобіль «DaewooLanos», яким керував ОСОБА_13 , проігнорувавши Правила дорожнього руху: без врахування дорожньої обстановки, не переконавшись в безпечності своїх дій, перевищить допустиму швидкість і вимоги дорожнього знаку «обгін заборонено», а зайнявши смугу руху в безпосередній близькості перед автомобілем «MAN» застосує гальмування. Тому, в причинному зв`язку із суспільно небезпечними наслідками, що настали, знаходяться дії водія автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_13 .
Відповідно до роз`яснень даних в пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» кримінальна відповідальність виключається, якщо особа порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

З огляду на наведене, колегія судів вважає, що водій транспортного засобу може бути визнаний винним у порушенні Правил дорожнього руху тільки в тому випадку, якщо він не виконав якогось передбаченого цими правилами обов`язку. В тому разі, якщо такий обов`язок на нього не покладається, він не передбачає і не повинен передбачити виникнення аварійної обстановки, тобто не порушує Правил дорожнього руху.

Колегія суддів вважає, що приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_11 у зв`язку з недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України суд прийняв мотивовано обґрунтоване рішення, надавши належну оцінку, як окремим доказам, так і їх сукупності, здійснивши детальний аналіз і належну юридичну оцінку дослідженим доказам.

Не знайшли свого підтвердження також посилання прокурора на невідповідність змісту ухвали суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України. Суд апеляційної інстанції, розглянувши апеляційну скаргу прокурора, відповідно до вимог ст. 419 КПК України належним чином перевірив всі її доводи та прийняв правильне рішення про обґрунтованість вироку суду першої інстанції та виправдання ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 286 КК України. З наведеними у ній висновками погоджується і суд касаційної інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у справі колегією суддів не встановлено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України для скасування оскаржуваних судових рішень та задоволення касаційної скарги прокурора колегією суддів не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIІI від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок Бородянського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_11 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3