Справа № 306/2203/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05.04.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 ,
ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 15 лютого 2018 року обвинувальний акт, складений і затверджений щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Керецьки Свалявського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із вищою освітою, одруженого, старшого слідчого СВ Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, раніше не судимого,
за ч. 2 ст. 162 КК України, повернуто прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури слідчого управління прокуратури Львівської області.
В ухвалі суду вказується на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки в такому відсутнє формулювання обвинувачення та правова кваліфікація дій ОСОБА_9 , а міститься лише виклад фактичних обставин, які встановлені під час досудового розслідування та вказівка на підозру ОСОБА_9 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України кримінального правопорушення.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду є незаконною. Вважає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в такому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначена його правова кваліфікація з посиланням на положення КК України, сформульовано обвинувачення, зазначено фактичні обставини щодо часу та місця вчинення кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, а також дотримані інші встановлені ст. 291 КПК України вимоги. Разом із тим, прокурор вважає, що підстави, на які суд послався у підтвердження висновку про необхідність повернення обвинувального акту, є формальними, що повернення обвинувального акту прокурору тягне за собою порушення розумних строків судового розгляду кримінального провадження.Просить ухвалу скасувати, а обвинувальний акт повернути до Свалявського районного суду на новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу й просив її задовольнити ; потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , які судове рішення вважали законним та обґрунтованим і заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши викладені в обвинувальному акті відомості, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника - адвоката ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_11 , неявка яких з урахуванням вимог ст. 405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується, що потерпіла ОСОБА_11 належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, і подала заяву про розгляд апеляційної скарги без її участі, а також те, що обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник - адвокат ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи не подавали заяв чи клопотань про відкладення її розгляду.
Апеляційний суд вважає, що, приймаючи рішення про повернення прокурору обвинувального акта, суд діяв відповідно до положень ст. ст. 291, 314 КПК України та передбачених п. п. 1, 2, 13 ч. 1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, зміст яких розкрито в ст. ст. 8, 9, 20 КПК України.
Так, згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
У формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме про подію кримінального правопорушення (час, місце спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інші.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити в себе не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Вищенаведене свідчить про те, що в обвинувальному акті повинен мати місце як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення.
Частиною 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Дослідивши та проаналізувавши зміст обвинувального акту, колегія суддів прийшла до переконання, що висновок суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки в такому відсутнє формулювання обвинувачення та правова кваліфікація дій ОСОБА_9 , а міститься лише виклад фактичних обставин, які встановлені під час досудового розслідування та вказівка на підозру ОСОБА_9 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України кримінального правопорушення, є обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи.
Указані порушення, які допущені слідчим при складанні обвинувального акта, прокурором - при його затвердженні, на думку апеляційного суду є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів підозрюваного, зокрема, порушують його право знати у чому його обвинувачують, і у свою чергу перешкоджають суду повно та всебічно розглянути дане кримінальне провадження та можуть суттєво вплинути на постановлення законного та обґрунтованого судового рішення.
Тому, ухвалу суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта колегія суддів вважає законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою.
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 сформульовано обвинувачення, зазначено фактичні обставини щодо часу та місця вчинення кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення КК України, - апеляційний суд вважає такими, що не свідчать про необґрунтованість та незаконність судового рішення про повернення прокурору обвинувального акту.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що слідчим виконані інші встановлені ст. 291 КПК України вимоги, - апеляційний суд вважає такими, що підлягають до відповідної оцінки. При оцінці цих доводів та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує пояснення потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , які зазначали, що відповідно до ст. 290 КПК України їм не надана можливість ознайомитися з матеріалами досудового розслідування, що в обвинувальному акті не вказаний розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Разом із тим, апеляційний суд також вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.
Вказані порушення слідчим та прокурором вимог КПК України при встановленні фактичних обставин справи, складанні та затвердженні обвинувального акта, апеляційний суд вважає такими, що призводять до порушення права особи на захист, яке унеможливлює призначення обвинувального акта до судового розгляду, а тому, доводи апеляційної скарги про те, що підстави, на які суд послався у підтвердження висновку про необхідність повернення обвинувального акту, є формальними, що у свою чергу тягне за собою порушення розумних строків судового розгляду кримінального провадження, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновку суду про невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується, і на такі прокурор не посилався й під час розгляду апеляційної скарги апеляційним судом.
За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів, окрім вищенаведеного, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав прокурор Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 15 лютого 2018 року, якою обвинувальний акт, складений і затверджений щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 162 КК України, повернуто прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури слідчого управління прокуратури Львівської області, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: