Справа № 675/2118/17
Провадження № 1-в/675/504/2017
У Х В А Л А

"29" листопада 2017 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника ІВК № 31 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Ізяслав в режимі відеоконференцзв`язку подання начальника ІВК № 31, яке погоджено спостережною комісією при Ізяславській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , засуджений 20.04.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. ст. 286 ч. 2, 135 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 01.02.2017 року, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.04.2016 року залишено без змін та у відповідності до ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення, у період з 13.01.2016 року до моменту набрання вироком законної сили, в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Раніше судимий: 20.04.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської областіза ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Початок строку: 13.01.2016 року.

Кінець строку: 24.12.2018 року.

Державна установа «ІВК (№31)» клопоче про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , оскільки він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник установи ОСОБА_4 , подання підтримав та зазначив, що ОСОБА_5 на даний час став на шлях виправлення, а тому йому можливо замінити реальне відбуття покарання на умовно-дострокове звільнення.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 подання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення подання заперечила, мотивуючи тим, що засуджений не довів, що став на шлях виправлення.
Від спостережної комісії при Ізяславській райдержадміністрації надійшло клопотання про слухання даної справи у відсутності їхнього представника. Заперечень по суті даного подання комісія не має.
Заслухавши пояснення засудженого, представника ІВК № 31, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що подання до задоволення не підлягає з наступних підстав.
За змістом ст. 50 КК України, покарання має на меті виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ст. ст. 286 ч. 2, 135 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. Покарання він відбуває в Ізяславській виправній колонії № 31, і на даний час відбув 1/2 строку покарання.
За змістом ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
Як встановлено судом, 1/2 строку покарання для ОСОБА_5 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 засуджено за вчинення тяжкого та невеликої тяжкості злочину і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, з яких він відбув на час розгляду подання в суді 1 рік 10 місяців.
Згідно характеристики на засудженого станом на 13.03.2017 року останній характеризувався виключно задовільно, а саме: з 15.01.2016 року утримувався у Київському СІЗО; з 03.03.2016 року у РВК № 73 с. Райки; з 27.03.2016 року у Київському СІЗО; з 22.04.2016 року в Ізяславській виправній колонії № 31, де до суспільно-корисної праці не залучався, порушень вимог режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав. В Ізяславській ВК № 31 на виробництві не працевлаштований у зв`язку з відсутністю бажання працювати. В колективі засуджених дружні стосунки підтримує з різними категоріями засуджених. Заходи виховного характеру відвідує та реагує на них задовільно. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт», «Підготовка до звільнення». До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок потягу не проявляє, участі у роботі самодіяльних організаціях не приймає.
25 травня 2016 року ОСОБА_5 знову перебував у СІЗО м.Київ та прибув до Ізяславської виправної колонії № 31 - 03 березня 2017 року.
Відповідно до характеристики засудженого ОСОБА_5 від 13.10.2017 року, останній за час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 у період з січня 2016 року по 13.03.2017 року характеризувався задовільно, а з квітня 2017 року по теперішній час характеризується добре, оскільки, має 1 заохочення, та на виробництві установи працевлаштований різноробочим в швейній ділянці.
Однак, слід зауважити, що відповідно до довідки щодо виконання засудженим ОСОБА_5 норм виробітку та про заробіток за березень 2017 по серпень 2017 року, останній жодного разу не мав норму виробітку праці 100 %, а лише: 10,78; 11,21; 11,16; 21,18; 10,42; 6,16, за що отримував відповідну заробітну плату. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_5 не в повній мірі довів, що став на шлях виправлення своїм ставлення до праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчинених злочинів і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а те, що засуджений став на шлях виправлення.
Слід звернути увагу на те, що засуджений сумлінно розпочав ставитися до своєї поведінки лише з квітня 2017 року, що стверджується довідкою про його заохочення та стягнення, та характеристикою від 13.10.2017 року, тобто суд розцінює вказане про те, що поведінка ОСОБА_5 почала лише мінятися у позитивну сторону з даного місяця, а до цього вона була задовільною.
Вказане дає підстави вважати, що останні покращення у поведінці засудженого, на думку суду, направлені на уникнення відбування покарання в місцях позбавлення волі і не свідчать про те, що останній виправився.
Крім того, слід зауважити, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2006 року було задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , згідно якого з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 стягнуто завдану моральну шкоду в сумі 150 000 грн., та 13562,85 грн. матеріальної шкоди.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, який є працевлаштований у колонії з квітня 2017 року та отримував відповідну заробітну плату, однак добровільно жодного разу не здійснив навіть часткових виплат на адресу потерпілої для погашення моральної і матеріальної шкоди, що і не заперечується самим засудженим у судовому засіданні.
Також, характеризуючи особу ОСОБА_5 , слід вказати, що в матеріалах його особової справи наявна вимога щодо його попередніх судимостей, відповідно до якої вбачається, що останній був неодноразово судимий, а саме: 27.02.2006 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання із встановленням іспитового строку 3 роки; 18.08.2009 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 164 КК України до обмеження волі строком 1 рік; 20.04.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 850 грн., а також постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.07.2007 року на підставі ч. 4 ст. 309 КК України було закрито кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України. Тобто засуджений належних висновків для себе не зробив, вчинив новий злочин, за який відбуває покарання. Зазначені обставини свідчать про кримінальну направленість дій та поведінки засудженого ОСОБА_5 .
Наведені обставини частково спростовують додану до подання характеристику на засудженого, свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 не довів того, що він чесним ставленням до праці та доброю поведінкою довів, що став на шлях виправлення, тому підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення відсутні.
Наявність 1-го заохочення у липні 2017 року, не вказують на те, що засуджений виправився, як підставу для застосування до нього умовно-дострокового звільнення, оцінюються судом, як намагання створити умови для такого звільнення, оскільки з грудня 2016 року у нього виникло право на таку пільгу.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 лише почав намагатись змінювати свою поведінку, і дані про те, що така поведінка є зразковою, а ставлення до роботи є сумлінним, передчасні, а тому подання до задоволення не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
У задоволенні подання начальника Ізяславської виправної колонії № 31, яке погоджено спостережною комісією при Ізяславській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженому з дня отримання копії даної ухвали.
Суддя: