Справа №480/1124/17 25.09.2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Миколаївського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вороновка Вознесенського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України по кримінальному провадженню, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000486.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,
захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
підозрюваний ОСОБА_5 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01.10.2017 р.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, а також визначити ОСОБА_5 розмір застави.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Узагальнені доводи апелянта.
На обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 зазначає, що слідчим суддею не враховано, що стороною обвинувачення, всупереч вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, не доведено наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та недостатність застосування відносно ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вважає, що обставини, викладені у підозрі змінились, і вони суперечать показанням потерпілого ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_10 , які допитані після повідомлення ОСОБА_5 про підозру під час досудового розслідування, що підтверджується протоколами їх допиту.
Так, потерпілий ОСОБА_9 стверджує, що ОСОБА_5 не вимагав у нього грошей, не був присутній при передачі грошових коштів, жодного разу йому не телефонував, підтвердив наявність боргу в сумі 30 000 грн., про наявність якого йому сказав захисник ОСОБА_11 . Останній підтвердив факт того, що йому, як захиснику, ОСОБА_12 передав гроші в сумі 30 000 грн.
Зазначає, що вилучені у ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 20 000 грн. не арештовані, а тому не можуть бути доказом, і як наслідок, мають бути повернені власнику.
Вважає, що фактично досудовим слідством навіть із проведеним негласних слідчих (розшукових) дій не доводиться винуватість, як ОСОБА_10 так і ОСОБА_5 , оскільки фактично відсутні грошові кошти, котрі є предметом злочину.
ОСОБА_9 двічі казав слідчому під час допиту, що дійсно був борг і він цей борг визнавав, що підтверджується даними звукозапису допиту останнього, проте слідчий суддя відмовився досліджувати будь-які докази.
На думку апелянта, на даний час відсутні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 має постійне місце мешкання, роботу, міцні соціальні зв`язки, він не має наміру впливати на потерпілого, який вже допитаний в суді в порядку ст. 225 КПК України. Досудовим слідством проведені всі обшуки і допити, а тому перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ОСОБА_5 також не може, і ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не доведений, оскільки відсутні інші повідомлення про підозру.
Захисник звертає увагу на те, що слідчий у клопотанні про продовження запобіжного заходу перекручує та спотворює покази потерпілого ОСОБА_9 , який не вказував, хто саме вимагав у нього грошові кошти; досудовим слідством не доведено існування злочинної змови між ОСОБА_13 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 ; не доведено вимагання грошових коштів, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, або таке що завдало майнової шкоди у великих розмірах.
Вказує на те, що тяжкість злочину не може вказувати на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Вважає, що прокурор та слідчий не довели, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Під час судового засідання, на думку апелянта, прокурор не довів факту існування ризиків, на які він послався, обмежився їх формальним переліченням, що є порушенням основних засад судочинства та практиці Європейського суду з прав людини.
На думку апелянта, такий запобіжний захід, як домашній арешт із застосуванням засобу електронного контролю, був би достатнім для запобігання переховуванню від органів досудового розслідування і суду, незаконного впливу на свідків. Вважає можливим визначити розмір застави, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України.
На обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_7 зазначає, що слідчим суддею не дотриманні вимоги ст.ст. 177, 178 КПК України, оскільки оскаржуване рішення не містить мотивування необхідності продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою.
Вважає, що зазначені в ухвалі ризики не підтверджені, з огляду на наступне.
Ризик виїзду за кордон спростовується тим, що у ОСОБА_5 відібраний закордонний паспорт, крім того існує державний контроль за перетином кордону. Ризик приховування грошей в сумі 10 000 грн. спростовується тим, що гроші отримав ОСОБА_14 , який міг розпорядитись ними за власним розсудом, а за проведених чисельних обшуків, 10 000 грн. виявлені не були. Ризик впливу на потерпілого ОСОБА_9 відсутній, оскільки останній фактично ні в чому не викриває ОСОБА_5 та не має до нього претензій, а інші ризики, зазначені у клопотанні, не доведені стороною обвинувачення.
Апелянт зауважує, що прокурором не доведено того, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вказує на те, що ОСОБА_9 при допиті повідомив, що він, будучи посадовою особою, притягувався раніше до кримінальної відповідальності, а його керівники платили адвокату ОСОБА_15 гроші в сумі 30 000 грн., тобто борг існував. Крім того, ОСОБА_9 стверджував, що ОСОБА_5 нічого в нього не вимагав та не погрожував йому і фактично він претензій до нього не має.
Апелянт зазначає, що слідчий суддя, посилаючись на ст. 178 КПК України, не прийняв до уваги ряд документів, що характеризують особу ОСОБА_5 , а сам те, що останній працює на ПП «Вороновка Агро», не судимий, має постійне місце мешкання, позитивно характеризується за місцем мешкання, є президентом футбольного клубу «Вороновка», приймає активну участь в громадській діяльності та надає спонсорську допомогу, має родину та чотирьох дітей, троє з яких є неповнолітніми.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
03.07.2017 р. о 11.00 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, в той же день йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України за наступних обставин.
Приблизно у квітні 2017 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_5 виник умисел на вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 у сумі 200 000 грн.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 запропонував вчинити вказаний злочин своїм знайомим зі свого злочинного оточення - ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які надали на це свою згоду та вступили з ОСОБА_5 у злочинну змову щодо вимагання грошових коштів, у сумі 200 000 грн. у ОСОБА_9 .
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 розробив план вчинення злочину, який повідомив ОСОБА_10 та ОСОБА_13 . Відповідно до вказаного злочинного плану ОСОБА_10 та ОСОБА_13 повинні були прибути додому до ОСОБА_9 , представитися та повідомити, що діють в інтересах ОСОБА_5 , після чого, під приводом неіснуючого боргу у сумі 200 000 грн., шляхом психологічного тиску, застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_9 , погроз його застосування та погроз знищення майна, що йому належить, висунути вимогу про передачу їм для ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 200 000 грн. Після отримання в результаті вимагання від ОСОБА_9 грошових коштів розділити їх між собою.
29.04.2017 р., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 діючи у відповідності до розробленого злочинного плану, з метою вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 надав вказівку ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , поїхати додому до ОСОБА_9 , та шляхом психологічного тиску, застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_9 , погроз його застосування та погроз знищення майна, що йому належить, висунути вимогу про передачу їм для нього ( ОСОБА_5 ) грошових коштів у сумі 200 000 грн., під приводом неіснуючого боргу у сумі 200 000 грн. з боку ОСОБА_9 , за нібито сприяння ОСОБА_9 в уникненні кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
29.04.2017 р. приблизно о 10.00 год. ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з метою реалізації спільного злочинного умислу направленого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 , діючи відповідно до вказівок ОСОБА_5 прибули за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись вдома у ОСОБА_9 , повідомили останньому, що вони прибули від ОСОБА_5 , після чого, впевнившись, що ОСОБА_9 розуміє про кого йдеться, під приводом неіснуючого боргу, шляхом психологічного тиску, застосовуючи при цьому погрози застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_9 , знищення його майна, висунули вимогу ОСОБА_9 про передачу їм грошових коштів у сумі 200 000 грн., за нібито борг за сприяння в уникненні відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Після заперечень ОСОБА_9 щодо існування вказаного боргу та відмови передати їм грошові кошти у сумі 200 000 грн., ОСОБА_10 та ОСОБА_13 вирішили організувати спільну зустріч ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , під час якої під психологічним тиском ОСОБА_5 та погроз застосування насильства, небезпечного для його життя та здоров`я, ОСОБА_9 передасть їм 200 000 грн.
15.05.2017 р. приблизно о 12.00 год., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , шляхом вимагання, ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 зустрілися з ОСОБА_9 біля будівлі Апеляційного суду Миколаївської області, за адресою: м. Миколаїв, вул. Садова, 2А. Під час вказаної зустрічі ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 , що останній винен їм грошові кошти в сумі 200 000 грн., за нібито сприяння в уникненні відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
ОСОБА_9 розуміючи, що нікому грошей не винен та боргів ні перед ким не має, а його захист щодо притягнення його до кримінальної відповідальності на підставі договору здійснював адвокат за винагороду, відмовився передавати ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 вказану суму грошових коштів.
З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, діючи умисно з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 шляхом психологічного тиску, залякування, погрозами застосування насильства, небезпечного для його життя та здоров`я, а також знищення майна, почали вимагати у ОСОБА_9 гроші у сумі 200 000 грн.
На заперечення ОСОБА_9 про існування будь-якого грошового боргу та відсутності грошових коштів у такому розмірі, ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 тут же зменшили суму грошових коштів, що вимагали, з 200 000 грн. до 80 000 грн., з вимогою як найшвидше зібрати вказану суму та передати її їм.
Після цього, ОСОБА_10 та ОСОБА_13 неодноразово телефонували на мобільний телефон ОСОБА_9 та зустрічались з останнім, вимагаючи від нього 80 000 грн., застосовуючи психологічний тиск та погрози застосування насильства, небезпечного для його життя та здоров`я.
Через деякий час, розуміючи, що в результаті збігу сімейних обставин ОСОБА_9 не має і вказаної суми грошових коштів, ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 знову зменшили суму грошових коштів, що вимагали від ОСОБА_9 , з 80 000 грн. до 30 000 грн., з вимогою як найшвидше зібрати вказану суму та передати їм, погрожуючи у разі невиконання їхніх вимог застосувати відносно нього насильство, небезпечне для його життя та здоров`я, а також знищити його оселю шляхом підпалу.
ОСОБА_9 сприймаючи психологічний тиск з боку ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , їх погрози застосування щодо нього насильства, небезпечного для його життя та здоров`я, знищення його оселі шляхом підпалу, як реальні, будучи обізнаним про кримінальне минуле ОСОБА_5 та його здатність на вчинення вказаних злочинних дій, за для досягнення свого злочинного умислу, погодився передати ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 частками грошові кошти у сумі 30 000 грн.
29.06.2017 р. ОСОБА_9 , діючи під контролем правоохоронних органів, зустрівся з ОСОБА_10 , неподалік автозаправної станції «WOG», яка розташована на перехресті вул. Пушкінської та вул. Чкалова у м. Миколаєві, де в автомобілі «KIA» ОСОБА_10 передав останньому частину грошових коштів у сумі 10 000 грн. Після чого, ОСОБА_10 , діючи відповідно до спільного злочинного умислу з ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , зателефонував ОСОБА_5 та доповів про те, що отримав від ОСОБА_9 частину грошей у сумі 10 000 грн., на що отримав вказівку про необхідність передачі ОСОБА_9 усієї суми у 30 000 грн. Після цього, ОСОБА_13 передав телефон ОСОБА_9 та ОСОБА_5 запевнив ОСОБА_9 , що після передачі їм грошових коштів у сумі 30 000 грн. він гарантує, що на цьому з їх боку вимагання грошових коштів в нього припиниться.
ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , виконуючи вказівку ОСОБА_5 щодо вимагання у ОСОБА_9 решти грошових коштів у сумі 20 000 грн., висунув вимогу ОСОБА_9 про передачу йому вказаної суми коштів у строк до 03.07.2017 р.
ОСОБА_9 сприймаючи психологічний тиск з боку ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , їх погрози застосування щодо нього насильства, небезпечного для його життя та здоров`я, знищення його оселі шляхом підпалу, як реальні, на злочинні вимоги вказаних осіб погодився, боячись за власне життя та здоров`я та своєї сім`ї.
03.07.2017 р. об 11.00 год. ОСОБА_9 , діючи під контролем правоохоронних органів, зустрівся з ОСОБА_5 , ОСОБА_10 на літній площадці кафе «Картопляна хата», що розташоване за адресою: м. Миколаїв вул. Шосейна, 35, де передав їм решту грошових коштів, які вони в нього вимагали у сумі 20 000 грн.
Проте, отриманими в результаті вимагання грошовими коштами ОСОБА_5 та ОСОБА_10 розпорядитися не змогли оскільки відразу були затримані на місці вчинення злочину працівниками правоохоронних органів.
05.07.2017 р. слідчим суддею Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 2-х місяців.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 20.07.2017 р. ухвала слідчого судді про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишена без змін.
Під час досудового розслідування, слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою до трьох місяців, яке мотивував тим, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України, за який встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_9 , знищити, сховати, або спотворити речі, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, для завершення досудового розслідування необхідно розсекретити та долучити до матеріалів кримінального провадження результати проведення негласних слідчих дій, остаточно вирішити питання щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_10 і ОСОБА_13 , витребувати всі висновки експертиз, вирішити питання про призначення додаткової молекулярно-генетичної експертизи, провести одночасний допит, виконати вимоги ст. 290-291 КПК України, скласти та направити обвинувальний акт до суду.
Враховуючи, що з матеріалів, якими мотивується необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вбачається обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні витягом з ЄРДР №0000486 від 09.05.2017 р., заявою потерпілого ОСОБА_9 , про вимагання в нього грошових коштів в розмірі 200000 грн., даними протоколів допиту потерпілого ОСОБА_9 , його заяви про добровільне надання грошових коштів правоохоронним органам для передачі їх під час контролю за вчиненням злочину, як грошові кошти, які у нього вимагають, даними протоколів огляду місця події від 03.07.2017 р., проведення негласних слідчих дій, огляду матеріалів відеозапису від 04.07.2017 р. з кафе «Картопляна хата», а також у зв`язку з тим, що для закінчення досудового розслідування слідчому необхідно провести ряд експертиз, розсекретити та долучити до матеріалів кримінального провадження результати проведення негласних слідчих дій, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України, і про те, що прокурором доведені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не відпали та не зменшилися.
При цьому, слідчий суддя не вбачав підстав для визначення підозрюваному розміру застави в силу п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_5 та його захисників на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали, надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовжені строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що
- обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
- обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Відповідно до вимог ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.
Вказані вимоги закону слідчим суддею виконані в повному обсязі.
Так, слідчий суддя ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, а саме про необхідність проведення ряду експертиз, необхідності розсекречення та долучені до матеріалів кримінального провадження результатів проведення негласних слідчих дій, на підставі чого строк досудового розслідування продовжено до 3 жовтня 2017 року.
Перевіривши доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, слідчий суддя встановив, що наведені ним доводи є обґрунтованими викладені у клопотанні та встановлені на час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді взяття під варту ризики не зменшились та існують на даний час. Слідчий суддя врахував конкретні обставини кримінального провадження та дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Як слідує з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має стійкі зв`язки у злочинному середовищі, на шлях виправлення не став та знову підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
На думку апеляційного суду, підозра у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, є обґрунтованою, підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики перешкоджання встановленню істини в справі та переховування підозрюваного від правосуддя, які вимірюються суворістю можливого покарання, не зменшились.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, апеляційним судом не виявлено.
Отже, враховуючи те, що заявлені ризики для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, а по кримінальному провадженню необхідно провести певні слідчі дії, закінчити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не уявляється можливим, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про задоволення клопотання слідчого про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою.
Враховуючи, що ОСОБА_5 відповідно повідомлення про підозру від 03.07.2017 р. підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, а саме у вимаганні, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, що завдало майнової шкоди у великих розмірах, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, апеляційний суд на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України вважає, що висновки слідчого судді про не визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 є вірними
Отже, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи, викладені в апеляційних скаргах захисників підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не мають під собою правових підстав, у зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2017 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді
_____________________ ____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3