Справа №639/6797 /17
Провадж. №1-в/639/1018/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції провадження за клопотанням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.03.2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», -

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_4 про застосування Закону України Про амністію у 2016 році.

Прокурор в судовому засіданні проти вимог клопотання ОСОБА_4 заперечував.

Вислухавши думку прокурора, пояснення засудженого, який просив клопотання задовольнити, вивчивши надані матеріали особової справи засудженого, суд приходить до такого.

07 вересня 2017 року набув чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 році.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.03.2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 02.11.2017 року.

Строк відбуття покарання рахується з 02.11.2017 року.

Ст. 4 ЗУ «Про амністію у 2016 році» закріплює, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не повязаних з позбавленням волі, підлягають особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» передбачено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не повязаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:
а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми;
б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом;
в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;
г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоровя України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572;
ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування";
д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту");
е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР;
є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд вважає, що ОСОБА_4 не підпадає під перелік осіб визначених ст. 1, ст. 4 ЗУ «Про амністію у 2016 році», на час набуття законом чинності не відбув половини строку призначеного покарання, таким чином, у клопотанні про його застосування до засудженого слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про амністію у 2016 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні», ст. ст. 74, 85, 86 КК України, ст. ст. 371, 372, 376, 392, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього вимог Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1