Справа № 214/6279/16-к
1-кп/214/267/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі , кримінальне провадження № 0002432 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , освіта середньо-спеціальна, не працюючого, раніше судимого:

- 05 червня 2013 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за ч. 1 ст. 186, ч.2 ст. 15 КК України, до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України визначено випробувальний термін один рік.

- 20 травня 2014 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

- 20 червня 2014 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 152, ч.1 ст. 153, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 70 КК України, до 7 років 6 місяців позбавлення волі.

- 30 жовтня 2014 року відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 встановлено остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України від 20 травня 2014 року та за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 152, ч.1 ст. 153, ч.2 ст. 186 КК України від 20 червня 2014 року та визначено його у вигляді 7 років 7 місяців позбавлення волі.

- 01 червня 2017 року Баришівським районним судом Київської області за ч.3 ст.187, ч.1 ст.. 71 КК України, до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України,
сторони кримінального провадження, які приймають участь у судовому розгляді: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3
встановив:
ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ст. ст. 186 ч.2, 153 ч.1, 152 ч.2, 70 ч.1 КК України та засуджений Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська від 20.06.2014 до покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі та з 18.08.2014 відбував зазначене покарання з у Криворізькій виправній колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№80), розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Металургійний район, вул. Шиферна, 3.

22.06.2016 року на підставі ч.1 ст. 101 Кримінально-виконавчого кодексу України був переведений на дільницю соціальної реабілітації Криворізької виправній колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№80), розташованої за адресою: м. Кривий Ріг вул. Шиферна, 3.

22.08.2016 з 09.00 години, засуджений ОСОБА_3 , згідно договору № Г-1 «Про залучення засуджених до праці» від 21.01.2016, та рознарядки на вивід засуджених на роботу, затвердженої начальником Криворізької виправної колонії № 80 від 19.08.2016, перебуваючи на роботах за межами Криворізької виправній колонії № 80 Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області, у товаристві з обмеженою відповідальністю «НОВА-ГРЕЙН» розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Гірничорятувальна, 19, де у останнього, виник умисел на втечу з місць позбавлення волі. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_3 , 22.08.2016 року близько о 14.30 годині, скориставшись відсутністю будь-якої охорони та конвоювання з боку адміністрації Криворізької виправної колонії № 80 Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області самовільно, незаконно залишив місце проведення зазначених робіт, після чого на громадському транспорті виїхав за межі м. Кривого Рогу, таким чином здійснив втечу з місця позбавлення волі.

Вищевказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 393 ч. 1 КК України, за ознаками втеча з місця позбавлення волі, вчинена особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі

Обвинувачений та прокурор звернулись до суду із клопотанням про розгляд кримінального провадження в порядку ст. 349 ч.3 КК України без виклику в судове засідання свідків, та без дослідження письмових доказів.
Враховуючи, що обвинувачений визнає свою вину, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення ніким не оспорюються, свідчення обвинуваченого в судовому засіданні дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, суд, на підставі ч.3 ст.349 КПК України вважає необхідним обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
При цьому судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють значення цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити такі обставини апеляційному порядку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України визнав в повному обсязі,обставини викладені в обвинувальному акті підтвердив, просив суворо не карати.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, які є логічними та мають послідовний характер, відповідають обставинам справи, вважає що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, є допустимими, та згідно з ст.ст. 85, 94 КПК України, є доказами, що прямо підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Враховуючи добровільне визнання обвинуваченим вини а також визнання обставин викладених в обвинувальному акті, суд дійшов логічного висновку про доведеність обвинувачення, і вважає що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.1ст. 393 КК України за ознаками: втеча з місця позбавлення волі, вчинена особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.
Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, узгоджуються між собою, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_3 .
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.1ст. 393 КК України за ознаками: втеча з місця позбавлення волі, вчинена особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню нових злочинів, суд враховує ступень тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості.
Обговорюючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд бере до уваги, що останній визнав вину у скоєні кримінального правопорушення в повному обсязі, згідно даних, які характеризують його особу: обвинувачений який раніше неодноразово судимий, на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває (Т2, а.с.26)
Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому щире каяття.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Крім того, при визначенні остаточної міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вважає, необхідним застосувати ч. 4 ст. 70КК України та призначити покарання за сукупністю вироків, шляхом поглинання покарання менш суворого більш суворим, у вигляді позбавлення волі, оскільки маються всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Витрати на залучення експертів відсутні.
Речові докази в рамках даного кримінального провадження відсутні.
Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
засудив:
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 393 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначене покарання поглинути покаранням призначеним за вироком Баришівського районного суду Київської області від 01 червня 2017 у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді десяти років позбавлення волі позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу, з конфіскацією всього належного майна
Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання з 16.09.2016 року. В строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 18.02.2014 року по 21.07 2014 року та з 16.09.2016 року по день набрання законної сили вироком Баришівського районного суду Київської області від 01 червня 2017.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1