Справа № 706/1331/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2017 року м. Христинівка

Слідчий суддя Христинівського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Христинівка Черкаської області скаргу адвоката ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 та зобов`язання вчинити певні дії по кримінальному провадженні № 0000284 від 08.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2017 року в м. Христинівка, внаслідок ДТП, ОСОБА_3 отримав тілесні. ушкодження. Тривалий час по даному кримінальному провадженню не проводились слідчі дії, щодо встановлення обставин ДТП. Мною, представником потерпілого ОСОБА_3 була направлена скарга на бездіяльність слідчого по кримінальному провадженню прокурору місцевої прокуратури в липні 2017 року і отримана відповідь від корівника Уманської місцевої прокуратури і начальника СВ Христинівського ВП Уманського ВП ГУНП В Черкаській області про 'те, що по кримінальному провадженню проводиться досудове слідство.

З дня отримання відповіді пройшло майже три місяці,але до цього,часу ОСОБА_8 потерпілим не визнаний, слідчі дії по справі не проводяться. Слідчий, в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження не виконує своїх прямих обов`язків. Посилання слідчого на ті обставини, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження і не можливо його допитати, але це не є підставою не проведення інших слідчих дій і допитати його за місцем проживання. До сьогодні слідчий в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, ОСОБА_6 , не провів жодної слідчої дії. ОСОБА_3 не визнаний потерпілим,, не допитаний по факту дорожньо-транспортної' пригоди, не встановлені та не допитані свідки. ОСОБА_3 позбавлений можливості звернутися з позовом про відшкодування коштів витрачених на лікування.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, а потерпілому була відшкодована матеріальна і моральна шкода. Але на жаль слідчий, ОСОБА_6 , порушує закон, не виконує покладені на нього обов`язки законом.

Слідчий ОСОБА_6 порушує вимоги ст. 56 КПК України, так як до цього часу ОСОБА_3 не визнаний потерпілим, не повідомлений про свої права і обов`язки, як того вимагає закон.

Повторне звернення до процесуального прокурора і керівництва СВ з проханням здійснити належний контроль за проведенням досудового слідства по факту ДТП, належних результатів не дав.

Про прийняті міри по скарзі ні я, як представник потерпілого, ні ОСОБА_3 відповіді не отримали. ч.2 ст.9 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження виявити ті обставини, що викривають, так і ті обставини, що виправдовують підозрюваного, надати їм належну оцінку і прийняти законне і неупереджене рішення". Але на жаль по заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, рішення не прийняте,не пред`явлена підозра особі, яка вчинила ДТП, внаслідок якої ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, що позбавляє можливості звернутися до суду про відшкодування заподіяної матеріальної і моральної шкоди, а це потерпілий не може зробити з вини слідчого Христинівського ВП.

В підтвердження викладених обставин надаю копію заяв які були направлені до місцевої прокуратури та Христинівського ВП ГУНП у Черкаській області.

Вважаю, що зі сторони органу досудового розслідування є навмисне затягування досудового розслідування. В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_7 , скаргу підтримали та просили таку задоволити. У судовому засіданні слідчий ОСОБА_6 у задоволенні скарги просив відмовити, покликався на велику завантаженість та те, що він перебував двічі у відпустці, однак зазначив, що 30.10.2017 року він визнав ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000284 від 08.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 у вирушенні даної скарги поклався на думку суду.

Заслухавши думку учасників судового засідання та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судом під час судового розгляду скарги встановлено, що в провадженні слідчого Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження № 0000284 від 08.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

Слідчим 15.06.2017 року винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи на встановлення ступінь тяжкості нанесених тілесних ушкоджень внаслідок ДТП ОСОБА_3

25.07.2017 року слідчим отримано висновок про наявність середнього ступенню тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

Однак, потерпілим ОСОБА_3 визнав лише 30.10.2017 року та в той же день його опитав як потерпілого.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України). Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. ч.2 ст.9 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження виявити ті обставини, що викривають, так і ті обставини, що виправдовують підозрюваного, надати їм належну оцінку і прийняти законне і неупереджене рішення". Згідно ч. 1 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

До 30.10.2017 року слідчий в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, ОСОБА_6 , не провів жодної слідчої дії. ОСОБА_3 визнаний потерпілим та допитаний по факту дорожньо-транспортної пригоди лише 30.10.2017 року. Такий підхід слідчого до розслідування справи свідчить про його безвідповідальність, однак враховуючи те, що слідчим безпідставно затягується розслідування даної справи.

Враховуючи, що скаржник є потерпілим у цьому кримінальному провадженні, тобто одним з учасників кримінального провадження, тож суд вважає, що норма ст. 6 Конвенції щодо права на справедливий розгляд його справи упродовж розумного терміну у тій же мірі розповсюджується на потерпілого, як і на підозрюваного (обвинуваченого) у кримінальному провадженні, адже недотримання розумного строку розслідування та неможливість протягом кількох років отримати відновлення своїх прав та можливість їх захисту в судовому порядку безумовно не відповідає критеріям Конвенції та нормам Конституції України. Як вказував Конституційний Суд України у рішенні № 3-рп/2003 від 30.01.2003 року законом встановлено загальне правило - досудове слідство повинно бути закінчено протягом двох місяців, а продовження цього строку є винятком з цього правила. Додержання строків слідства є однією з умов виконання завдань швидкого і повного розкриття злочинів.

Строки досудового слідства відповідно до міжнародних договорів України повинні бути розумними. Статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року передбачено, що кожен має право при розгляді будь-якого пред`явленого йому кримінального обвинувачення бути судимим без невиправданої затримки (підпункт "с" пункту 3).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "розумний строк досудового слідства" є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчено у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Зокрема, стаття 13 Конвенції вказує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Питання щодо недотримання розумних строків у кримінальному провадженні вже обговорювалось у рішеннях Європейського суду «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, «Вергельський проти України» від 12.03.2009 року, «Тучін та Тучіна проти України» від 26.05.2016 року(Заява № 40458/08) тощо. Також ЄСПЛ у своїх рішеннях проти України неодноразово наголошував на відсутності в Україні ефективного національного засобу юридичного захисту стосовно надмірної тривалості кримінального провадження, у зв`язку з чим допускаються порушення статті 13 Конвенції.

При цьому суд враховує, що скаржника неодноразово скаржилась з приводу недотримання розумних строків слідства та бездіяльності слідчих у цьому кримінальному провадженні, на час розгляду скарги практично вичерпала усі позасудові можливості захисту своїх прав як потерпілого. За таких обставин, виходячи з пріоритетності прав та свобод людини в Україні, безумовність права особи на справедливий суд та дієвий захист гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод прав з боку держави, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню частково в частині встановлення слідчому процесуальних строків для прийняття рішення, в межах наданих слідчому КПК України повноважень, щодо кримінального провадження 0000284 від 08.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, що, на переконання суду, сприятиме обмеженню строку досудового розслідування у кримінальному провадженні та активізації здійснення слідчих дій. Керуючись ст. 303, 307, 535 КПК України, слідчий суддя,

Ухвалив:

Скаргу задовольнити частково. Встановити двохмісячні процесуальні строки для кримінального провадження 0000284 від 08.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, для прийняття рішення по справі. В інший частині клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1