Справа № 307/128/16-к
Провадження № 1-кп/307/50/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , України, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, раніше судимого вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 15.01.2016 року за ст. 296 ч.2 КК України до трьох років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 129 ч. 1, 185 ч.1, 296 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 6 листопада 2015 року, близько 22.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в смт. Усть-Чорна по вул. Верховинській, 154, у приміщенні кафе «Едельвейс», безпричинно, з метою вчинення хуліганських дій, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, умисно перекинув стіл з посудом, внаслідок чого розбив чотири скляні бокали марки «Львівське», ємністю 0,5 літра, вартістю 25 гривень кожен, після чого продовжуючи свої хуліганські дії, знаходячись на подвір`ї біля даного закладу умисно кинув декілька каменів у стіну кафе «Едельвейс», у результаті чого пошкодив її та розбив два склопакети розміром 1,30 м. х 0.98 м., вартістю 1015 гривень за кожен, внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальні збитки на загальну суму у розмірі 3630 гривень.
Крім того, 24.01.2016 року, близько 22.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вул. Верховинській в смт. Усть-Чорна, Тячівського району, неподалік ресторану «Едельвейс», під час сварки з ОСОБА_7 , тримаючи в руках сокиру та пильник для точіння ножів замахнувся на останню, погрожуючи вбивством, чим викликав у ОСОБА_7 реальні підстави побоюватися виконання цієї погрози.
Також, 2 березня 2016 року, близько 19.00 год., ОСОБА_5 , знаходячись на території спортивного майданчику Усть-Чорнянської ЗОШ I-III ступенів в смт. Усть-Чорна вул. Верховинська, 130, Тячівського району, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів , таємно викрав з кишені куртки, яка належить ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1400 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся. По епізодах з потерпілою ОСОБА_7 підтвердив фактичні обставини справи і пояснив, що він в той час перебував у стані алкогольного сп`яніння і на такі дії його спровокував чоловік потерпілої.
По епізоду з потерпілим ОСОБА_8 пояснив, що він дійсно у зазначений в обвинуваченні час займався спортом на території спортивного майданчику Усть-Чорнянської ЗОШ I-III ступенів в смт. Усть-Чорна і при цьому викрав з кишені куртки, яка належить ОСОБА_8 гроші в сумі 1400 гривень, з яких 500 гривень витратив на власні потреби, а решту повернув власнику. Стверджує, що повністю усвідомив свою провину, просить його суворо не карати і застосувати щодо нього акт амністії.
Цивільний позов визнав.
Розглянувши кримінальне провадження, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень в судовому засіданні повністю доведена і це, крім його особистого визнання, стверджується зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Потерпілі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, так як згідно до поданих письмових заяв просили розглянути справу у їх відсутності, а тому суд, з врахуванням думки прокурора, який проти розгляду справи у відсутності потерпілих не заперечив, розглянув справу у їх відсутності.
З протоколу огляду місця події від 30.12.2015 року встановлено місце вчинення злочину по епізоду кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 296 ч. 1 КК України, факт виявлення і вилучення речових доказів.
(Т.1 а.с.10-16)
З протоколу проведення слідчого експерименту від 09.02.2016 року встановлено місце і спосіб вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 129 ч.1 КК України.
(Т.3 а.с.33-40)
З протоку огляду предметів від 04.03.2018 року, встановлено місце виявлення речових доказів по епізоду кримінального правопорушення, передбаченого ст. 129 ч. 1 КК України.
(Т.3 а.с.53-54)
З протоку огляду предметів від 04.03.2018 року встановлено місце виявлення речових доказів по епізоду кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України.
(Т.3 а.с.76-77)
З протоколу проведення слідчого експерименту від 12.03.2016 року встановлено місце і спосіб вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України.
(Т.3 а.с.97-103)
Згідно вироку Тячівського районного суду від 15.01.2016 року ОСОБА_5 засуджений за ст. 296 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на три роки з іспитовим строком на два роки
(Т.3 а.с.117-120)
Таким чином суд кваліфікує обвинуваченого ОСОБА_5 по епізоду, що мав місце 6 листопада 2015 року, за ст. 296 ч.1 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 по епізоду, що мав місце 24.01.2016 року, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 129 КК України як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, а по епізоду, що мав місце 2 березня 2016 року за ст. 185 ч. 1 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу винного, який є молодим за віком, по місцю проживання характеризується посередньо, має на утриманні одну неповнолітню дитинину.
Обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 : визнання своєї вини, щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Беручи до уваги наведене, дані про особу винного, який після засудження вчинив ряд умисних злочинів, що свідчить про його стійку кримінальну поведінку, суд вважає, що відносно ОСОБА_5 необхідно і доцільно призначити покарання в виді позбавлення волі.
При цьому суд враховує, що вироком Тячівського районного суду від 15.01.2016 року за ст. 296 ч. 2 КК України ОСОБА_5 був засуджений на три рокив позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на два роки. Інкриміновані йому кримінальні правопорушення по даному кримінальному провадженнюі він вчинив у період з 06.11.2015 по 02.03.2016 року. Тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити з застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків і до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком.
Злочин передбачений ч. 1 ст. 296 КК України ОСОБА_5 вчинив 06.11.2015 року, тобто до винесення вироку. Злочин передбачений ч. 1 ст. 129 КК України обвинувачений вчинив 24.01.2016 року, а злочин передбачений ч. 1 ст. 185 КК України - 02.03.2017 року, тобто після набрання вказаним вироком законної сили.
У п. 25 постанови № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК, спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку, а після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК, потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку, і остаточно - за сукупністю вироків.
Тому суд вважає за необхідне спочатку призначити ОСОБА_5 покарання за злочин передбачений ч. 1 ст. 296 КК України, потім на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити покарання у сукупності з покаранням призначеним вироком Тячівського районного суду від 15.01.2016 року, після цього, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання за злочини, вчинені після набрання вказаним вироком законної сили, і остаточно призначити йому покарання за сукупністю вироків.
Крім того, під час судового розгляду по даному кримінальному провадженню обвинувачений знаходився під вартою з 27.12.2016 року до цього часу. За правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакці чинній до 21.06.2017 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, моральні страждання потерпілої у зв`язку з вчиненням відносно неї кримінального правопорушення, приниження, а тому позов про відшкодування моральної шкоди в грошовому виразі на підставі ст.ст. 23, 1167 ч.1 ЦК України слід задовольнити частково, на суму 5 000 гривень, яка є необхідною і достатньою для відновлення нормальних життєвих зв`язків потерпілої.

Враховуючи, що ОСОБА_5 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року мав на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інкриміновані йому кримінальні правопорушення є умисними злочинами і відноситься до середньої та невеликої тяжкості відповідно, вчинені до набуття чинності цим Законом, та останній просить застосувати щодо нього акт амністії, суд вважає, що ОСОБА_5 підпадає під дію п. «в» ст. 1 цього Закону, а томуйого слід звільнити від покарання внаслідок акту амністії.
Процесуальних витрат немає.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого в виді тримання під вартою слід скасувати.
Керуючись ст.ст.374-375 КПК України , суд ,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України і призначити йому покарання за ст. 296 ч.1 КК України у виді обмеження волі на два роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення цього покарання покаранням, призначеним за вироком Тячівського районного суду від 15.01.2016 року, остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч. 1 ст 129 КК України у виді одного року обмеження волі, а за ч. 1 ст 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 185 КК України , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 три роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання , призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тячівського районного суду від 15.01.2016 року- шість місяців позбавлення волі і остаточно до відбуття ОСОБА_5 призначити покарання у виді трьох років і шести місяців позбавлення волі.
За правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакці чинній до 21.06.2017 року) зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ст. 1 п. "в" Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного йому позарання в виді позбавлення волі внаслідок акту амністії.
Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з під варти в залі суду негайно.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 5000( п`ять тисяч) гривень в відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Процесуальних витрат немає.
Речові докази: один пошкоджений склопакет, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , залишити їй як власниці.
Речові докази: сокиру та пильник для точіння ножів, які знаходяться на зберіганні у кімнаті речових доказів Тячівського ВП ГУНП знищити.
Речові докази: грошові кошти в сумі 585 гривень, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_11 - залишити йому як власнику
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1