Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
09 жовтня 2017 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 31 травня 2017 року про встановлення стосовно ОСОБА_5 адміністративного нагляду,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
апелянта ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а :
Цією постановою встановлено стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративний нагляд строком на 12 місяців з такими обмеженнями:

заборонено вихід з дому по місцю проживання в період з 22 години до 6 години наступної доби;
заборонено виїзд в особистих справах за межі району проживання (міста) без дозволу територіальних органів поліції;
проходити реєстрацію в територіальних органах поліції за місцем проживання до трьох разів на місяць;
заборонено відвідувати місця, де дозволено продаж спиртних напоїв на розлив.
В обгрунтування свого рішення суд зазначив, що ОСОБА_5 за час відбування покарання допускав порушення режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, перебуває на оперативно-профілактичному обліку, як особа схильна до "зберігання заборонених предметів", "вживання наркотичних речовин" та як "злісний порушник встановленого порядку відбування покарання", тому відповідно до п.«б» ст.3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» (далі Закон) слід встановити адміністративний нагляд за засудженим із встановленням йому обмежень, визначених ст.10 Закону.
_________________________________________________________________________
Справа №11кп/787/353/2017 Головуючий у І-й інстанції : ОСОБА_8

Категорія : встан. адмін. нагл. Доповідач: ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просив скасувати зазначену постанову суду першої інстанції, взяти до уваги його стан здоровя та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні подання начальника Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" про встановлення адміністративного нагляду відносно нього.
На обгрунтування цього послався на те, що в зв`язку з упередженим ставленням до нього адміністрація колонії не надала всі документи та взагалі не поставила його до відома відносно розгляду питання про встановлення адміністративного нагляду.
Крім того зазначив, що з 22 грудня 2016 року він лікується від туберкульозу обох легенів та проходить терапію з цього приводу.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу частково та просили скасувати постанову і повернути матеріали за клопотанням на новий судовий розгляд з метою дотримання прав засудженого на такий розгляд за його участю, думку прокурора ОСОБА_6 про часткове задоволення скарги скасування постанови та направити матеріали даного провадження до місцевого суду на новий судовий розгляд з метою дотримання права засудженого на захист та особистої участі при розгляді подання, перевіривши матеріали судового провадження за поданням начальника Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" ОСОБА_9 та матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_5 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинне бути законним, обгрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст.81 КПК, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Засада верховенства права, яка лежить в основі кримінального провадження, широко використовується при обґрунтуванні своїх рішень Європейським судом (далі Суд) з прав людини. Правові позиції, сформульовані у цих рішеннях, мають обов`язково враховуватися судами України. В результаті тривалого і динамічного тлумачення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) Суд сформулював низку правових положень, які охоплюються верховенством права. Серед них основним є забезпечення права людини на справедливий суд. Це право відповідно до Конвенції та інтерпретації його Судом включає: а) право на гарантований доступ до суду; б) право на законного компетентного і безстороннього суддю; в) право викласти свою позицію в суді; г) право на ефективні засоби юридичного захисту в суді; г) право на справедливий судовий розгляд; д) право на презумпцію невинуватості у кримінальному провадженні; є) право на розумний строк розгляду справи; є) право на відкритий розгляд справи (за винятком обумовлених випадків).

Колегія суддів вважає, що складовою права на справедливий суд є можливість

особи оскаржити в апеляційному суді вказане рішення місцевого суду, попри відсутність норм відповідного змісту в діючому КПК, хоча ст.5 Закону передбачена

можливість оскарження постанови в установленому законом порядку. Відтак, з метою забезпечення вказаного права, колегія суддів вважає за необхідне та можливе розглянути апеляційну скаргу засудженого.

У відповідності до ст.ст.3-5 Закону, адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб, засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства на підставі матеріалів установ виконання покарань суддею за місцезнаходженням установи за поданням її начальника.

Згідно статті 2 цього ж Закону, завданням адміністративного нагляду є запобігання вчиненню злочинів окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 був засуджений 28 листопада 2005 року Придніпровським районним судом м.Черкаси за ч.1 ст.115 та ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України (далі КК) до позбавлення волі на строк 13 років. Перший з цих злочинів, відповідно до класифікації ч.5 ст.12 КК, є особливо тяжким.

Із характеристики Городищенської ВК на засудженого ОСОБА_5 вбачається, що в місцях позбавлення волі він знаходиться з 26 травня 2005 року.

З 17 листопада 2014 року відбував міру кримінального покарання в Державній установі «Городищенська виправна колонія (№96)», де за час відбування покарання характеризується негативно, двадцять два рази порушував встановлений порядок відбування покарання, шість раз притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника колонії, з яких один раз був поміщений до дисциплінарного ізолятора та шістнадцять раз притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення соціально-психологічної служби. Стягнення не зняті та не погашені у встановленому законодавством порядку. Заходи заохочення не застосовувались.

З огляду на викладене, характер допущених порушень протягом усього часу відбування призначеного судом покарання свідчить про систематичне порушення та небажання ОСОБА_5 змінити свою поведінку та стати на шлях виправлення, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність встановлення за ним адміністративного нагляду.

Доводи щодо упередженого ставлення адміністрації цього виправного закладу позбавлені підстав, оскільки небажання засудженого стати на шлях виправлення простежується на протязі всього часу відбування покарання. Так комісією Єнакієвської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області (№52) 22.12.2011 року засудженому відмовлено в застосуванні передбаченої ст.111 КВК України пільги, як такому, що не став на шлях виправлення. Згодом, 29.01.2014 р. комісією Бердичівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№70) засудженому відмовлено в поданні до суду матеріалів щодо вирішення питання заміни невідбутої частини покарання більш м'яким, згідно ст.82 КК України.

За даними довідки щодо наявності заохочень та стягнень у засудженого ОСОБА_5 за весь період відбування покарання у 5-ти виправних колоніях на засудженого

було накладено 67 стягнень, натомість не застосовано жодного заохочення (а.с.10-11).

Відповідно до розписки, адресованої Рівненському районному суду 03.05.2017

р., ОСОБА_10 роз'яснено вимоги законодавства щодо права приймати участь в

засіданні суду по розгляду питання про встановлення стосовно нього адміністративного нагляду. Однак, хоча ОСОБА_11 з розпискою ознайомився, проте від підпису відмовився, про що засвідчено підписами двох осіб ОСОБА_12 і ОСОБА_13 (а.с.12). Вказані обставини на думку колегії суддів дозволяють зробити висновок про небажання засудженого ОСОБА_5 приймати участь у засіданні місцевого суду при розгляді подання, а отже безпідставність доводів засудженого щодо порушення його права бути присутнім в судовому засіданні.

Отже вказані обставини дозволяють дійти висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо необхідності встановлення засудженому ОСОБА_5 адміністративного нагляду після звільнення з місць позбавлення волі на відповідний строк згідно п."б" ст.3 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі", з покладенням обмежень, передбачених ст.10 цього Закону та належним чином своє рішення в цій частині мотивував.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова місцевого суду, якою задоволено подання начальника колонії, є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення.

Суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду скарги на постанову суду першої інстанції, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.407 КПК України, має право залишити ухвалу без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 31 травня 2017 року про встановлення адміністративного нагляду стосовно ОСОБА_5 залишити без зміни, апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3