Провадження №1-кп/748/300/17
Єдиний унікальний № 748/2149/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2017 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 від 21 червня 2017 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таврія Веселівського району Запоріжської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
Сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу відповідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 303 від 21 жовтня 2016 року, солдат, грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби, упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності покладається на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є справою всього українського народу і обов`язком кожного громадянина України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у війсковій частині польова пошта НОМЕР_1 , діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на самовільне залишення військової частини та місця служби, 06 лютого 2017 року незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 . У період з 06 лютого по 19 серпня 2017 року ОСОБА_3 обов`язки військової служби не виконував, перебував за місцем проживання в АДРЕСА_2 , де займався особистими справами.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті. Щиро розкаюється у вчиненому. Зазначив, що дійсно 06 лютого 2017 року самовільно залишив військову частину за сімейними обставинами, наміру продовжувати військову службу не має. Просив звільнити його від покарання за амністією.

Згідно з вимогами ст. 349 ч.3 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального провадження та вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченого, що виразились у самовільному залишенні військової частини або місця служби, вчинені в умовах особливого періоду, органом досудового слідстваправильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обвинувачений характеризується посередньо, раніше не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності. Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, повне визнання вини, обставини, за яких обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, суд вважає за можливе призначити йому покарання за ч.4 ст.407 КК України у межах санкції статті за цей злочин у виді позбавлення волі. ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» і на день набрання цим Законом чинності (7 вересня 2017 року) має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 16 листопада 2015 року. Враховуючи, що обвинувачений є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він має статус учасника бойових дій, злочин у вчиненні якого він обвинувачується не є особливо тяжким проти життя і здоров`я особи та не є діянням передбаченим ч.ч.2-4 ст.408, ст.410, ч.ч.2-4 ст.411 КК України, а також те, що Закон України «Про амністію у 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого задовольнити та звільнити його від призначеного покарання за амністією.
Судові витрати по справі відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 органом досудового слідства не обирався, підстав для обрання його до вступу вироку у законну силу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання за цей злочин у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуюча ОСОБА_1