Справа № 728/1458/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/998/2017
Категорія - ст. 162 ч. 1 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000461 від 17.06.2017, за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 серпня 2017 року, по кримінальному провадженню щодо:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 162 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 серпня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 1 ст. 162 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі шестидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1020 грн. 00 коп. (одна тисяча двадцять гривень 00 копійок).

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 17 червня 2017 року близько 00 години 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись у АДРЕСА_2 , з метою незаконного проникнення до житла, всупереч волі законного володільця, умисно, переліз через паркан господарства, та потрапив до двору господарства за адресою АДРЕСА_2 , де шляхом розбиття віконного скла та скла внутрішніх вхідних дверей палицею, яку знайшов у дворі вище вказаного господарства, порушуючи конституційне право власника та недоторканість житла, проник всередину будинку, що належить громадянину ОСОБА_6 ..

Не погоджуючись з рішенням суду потерпілий ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив вирок стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції чи змінити вирок та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 роки.

Вказує, що судом першої інстанції не встановлена та у вирку не зазначена матеріальна шкода заподіяна йому злочином, а тому суд не мав права розглядати кримінальне провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. Також, судом не враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 готувався до злочину. Крім того, при призначенні покарання, судом не враховано, що ОСОБА_7 раніше судимий, не працює, сім`ї не має.

Заслухавши доповідача, потерпілого ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляційної скарги потерпілого, прокурора, який вважав вирок районного суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 349 ч. 3 КПК України, судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження, було визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому наслідки такого порядку, згідно вироку, роз`яснені учасникам провадження, що усуває сумніви в правильності розуміння змісту цих обставин та їх добровільності у сторін кримінального провадження.

Зі змісту вироку місцевого суду вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 не висловив заперечень про визнання судом недоцільним дослідження доказів тих обставин, які ніким не оспорюються, крім особистого допиту обвинуваченого ОСОБА_7 та матеріалів провадження, які характеризують його особу.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вбачається, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що посилання потерпілого ОСОБА_6 на обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду в суді першої інстанції і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу є безпідставними та оскарженню не підлягають.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, що відповідно до статті 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу винного його вік, матеріальний стан, відсутність вимог потерпілого про призначення суворого покарання, обставину яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття в скоєнні кримінального правопорушення.

Так, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції враховані всі обставини при призначенні покарання, на які посилається потерпілий ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі та вважає його достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_7 і попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 серпня 2017 року, щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3 .