Справа № 199/7754/17
УХВАЛА
10.11.2017

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню №0002794 за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з повноважним прокурором, про арешт тимчасово вилученого майна, а саме просив накласти арешт на годинник марки «Перемога», що належить потерпілому ОСОБА_5 , який вилучено 02.11.2017 у ході огляду, з забороною на обмеження, розпорядження та користування вказаним майном.
Клопотання обґрунтовується тим, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , вступивши в попередню змову з невстановленою слідством особою, 02.11.2017 приблизно о 15 годині 55 хвилин маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднаний з проникненням до житла, підійшли до будинку АДРЕСА_1 , що належить потерпілому ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом проникнення до житла, в цей же день, тобто 02.11.2017, близько 16:00 годин, ОСОБА_6 разом з невстановленою слідством особою, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, перелізли через паркан, таким чином незаконно проникли на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 направились до вікна будинку, та шляхом віджиму металопластикового вікна, незаконно проникли в середину будинку. Перебуваючи в середині будинку, ОСОБА_6 з невстановленою слідством особою, керуючись корисливим мотивом, таємно заволоділи майном, що належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме: годинником марки «Победа» вартістю 3000 гривень; сумкою спортивною, шкіряною вартістю 5000 гривень; айпадом марки «Епел» вартістю 8000 гривень.
Після чого, ОСОБА_6 разом з невстановленою слідством особою, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 16000 гривень.
Зазначені вище відомості про вчинення кримінального правопорушення 02.11.2017 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за попередньою правовою кваліфікацією передбаченою ч. 3 ст. 185 КК України та розпочато досудове розслідування.
Під час здійснення огляду ОСОБА_6 02.11.2017 було виявлено годинник марки «Победа», який належить потерпілому ОСОБА_5 .
Зазначений факт повністю підтверджується допитом потерпілого та свідка, який був очевидцем нападу на потерпілого.
Вилучене під час огляду є доказом.
Враховуючи вище викладене, а також те, що вказані вилучені речі мають суттєве доказове значення у кримінальному провадженні, виникла об`єктивна необхідність у накладенні арешту з метою позбавлення можливості розпоряджатися будь - яким чином та використовувати вилучені під час огляду речі, майно та документи.
В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином про причини своєї неявки судові не повідомили.

Суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
За ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання суд виходить з наступного.

Предмети, що матеріальні об`єкти, які, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, з урахуванням вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна єп. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним з завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

Арешт майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника зазначеного майна.

Суд вважає обґрунтованими доводи слідчого про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Зокрема, арешт переліченого майна є необхідним та достатнім для запобігання можливості його подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з положеннями ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На підставі викладеного, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.107 КПК України, за відсутності клопотань сторін, під час ухвалення даного рішення, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню №0002794 за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на годинник марки «Перемога», який належить потерпілому ОСОБА_5 , який вилучено 02.11.2017 у ході огляду, з забороною на обмеження, розпорядження та користування вказаним майном.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1