Справа № 562/439/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.01.2018 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Здолбунів кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Олексин, Рівненського району Рівненської області, громадянина України, приватного підприємця, з середньою освітою, жителя АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
22 вересня 2016 року, приблизно о 15 год.00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , під час суперечки зі своєю колишньою дружиною, яка виникла на грунті особистих неприязних відносин, умисно схопив останню за руки, шарпаючи та штовхаючи об двері та стіну, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на лівому плечі, на правому стегні, в ділянці лівого ліктьового суглобу, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №1066 від 26 вересня 2016 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині не визнав та показав, що 22.09.2016 року приблизно о 14 год., точного часу не пам`ятає, він прийшов до будинку АДРЕСА_2 , що належить на праві спільної часткової власності йому та його колишній дружині ОСОБА_6 , приніс дітям подарунки та хотів забрати свої особисті речі. В цей час в будинку перебували його колишня дружина, діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .. На запитання де знаходяться його речі ОСОБА_6 відповіла, що в гаражі, у них виник словесний конфлікт, в ході якого остання вдарила його ключами по голові. Після цього він вийшов з будинку і поїхав, повернувшись через деякий час з працівниками поліції. Проте, будь-яких тілесних ушкоджень для ОСОБА_6 він не наносив.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому, його вина повністю доведена іншими зібраними у провадженні доказами, які є логічними і послідовними, узгоджуються між собою та матеріалами провадження вцілому, а тому переконливими для суду.
Так, потерпіла ОСОБА_6 показала, що 22 вересня 2016 року, вона перебувала в будинку за місцем свого проживання разом з дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .. Приїхав її колишній чоловік ОСОБА_4 та у них розпочався конфлікт з приводу того кому належить будинок. В ході конфлікту останній схопив її за руки та вдаряв її об стіни та ручки дверей, при цьому діти знаходилися поряд та спостерігали за тим, що відбувалося, кричали щоб тато не бив маму та намагалися завадити цьому.
Показання потерпілої суд вважає цілком обґрунтованими, оскільки від самого початку провадження вони є незмінними, повністю узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, що доводять вину ОСОБА_4 у вчиненому, а тому приймає їх до уваги і кладе в основу обвинувального вироку.
Факт виникнення конфлікту 22.09.2016 року року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 також підтвердили в суді свідоки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .
Так, допитана в якості свідка ОСОБА_9 показала, що 22 вересня 2016 року приблизно о 15 год. приїхав батько - ОСОБА_4 та попросив, щоб мама віддала йому речі, у них розпочався конфлікт та коли вони перебували в коридорі він схопив її за руки і почав виштовхувати з будинку, шарпав її, вдаряючи об стіни і ручки дверей, це тривало приблизно 10 хвилин. При цьому вона разом з сестрою була присутня і намагалася їх розборонити, Єва кричала, щоб він не бив маму. Після цього він поїхав.
Допитана в якості свідка ОСОБА_8 показала, що 22 вересня 2016 року вона з мамою та сестрою перебувала вдома, коли приїхав тато- ОСОБА_4 та у них з мамою вникла сварка, він кричав, що це його хата та де його речі. В ході сварки він схопив маму за руки та почав шарпати її, вдаряючи об стіни і двері та намагався виштовхати її з будинку, при цьому вона з сестрою була присутня і бачили як тато шарпав маму і кричали, щоб він не бив маму. Після цього він вийшов з будинку і поїхав.
Крім того, вина ОСОБА_4 стверджується іншими об`єктивними даними, що містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема : протоколом огляду місця події від 27.09.2016 по АДРЕСА_2 з фото таблицями, протоколом слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_6 від 23.09.2016 року з фото таблицею, протоколом слідчого експерименту з ОСОБА_9 від 23.09.2016 року з фото таблицею, протоколом слідчого експерименту з ОСОБА_8 від 06.12.2016 року з фототаблицею, де останні показали механізм нанесення обвинуваченим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , які повністю узгоджуються з наданими ними показаннями та матеріалами кримінального провадження; висновком судово-медичної експертизи №1066 від 26.09.2016 року, згідно якого отримані потерпілою ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на лівому плечі, на правому стегні, в ділянці лівого ліктьового суглобу, виникли від дії тупого предмета, яким могла бути рука чи інші тупі предмети, могли утворитися у вказаний в обставинах термін, а саме 22 вересня 2016 року та як кожне окремо, так і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень та судово-медичні дані, встановлені при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_6 , в частині механізму отримання нею тілесних ушкоджень не суперечать показам потерпілої даних нею при проведенні слідчого експерименту 23.09.2016 року та свідка ОСОБА_9 , даних нею при проведенні слідчого експерименту 23.09.2016 року; висновком судово-медичної експертизи № 203 від 09.12.2016 року, згідно якого механізм виникнення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_6 , який показала малолітній свідок ОСОБА_8 під час проведення з нею слідчого експерименту не суперечить судово-медичним даним їх виникнення; дослідженим у судовому засіданні аудіо записом який міститься на оптичному диску CD-R 80min/700MB марки «ARITA», наданому потерпілою ОСОБА_6 , на якому зафіксовані обставини події, між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 .
Наявність цього конфлікту, його обставини, механізм утворення тілесних ушкоджень, їх характер і локалізація разом із сукупністю наведених доказів переконують суд в тому, що тілесні ушкодження ОСОБА_6 дійсно були заподіяні обвинуваченим ОСОБА_4 умисно, за обставин, на які вказує потерпіла.
Суд критично оцінює покази обвинуваченого в судовому засіданні, розглядаючи це як спосіб захисту останнього, обумовлений спробою уникнути кримінальної відповідальності, що повністю спростовується дослідженими в судовому засіданні вищезазначеними доказами у їх сукупності.
Доводи захисника ОСОБА_5 щодо відсутності в діях ОСОБА_4 обєктивної та субєктивної сторони складу злочину не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин провадження, особи винного, його ставлення до скоєного, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення ОСОБА_4 буде покарання у виді громадських робіт.
Потерпіла ОСОБА_6 заявила цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1001 грн. та моральної шкоди в розмірі 40 000 грн.
Разом з тим, потерпілою та її представником не надано суду жодних доказів на підтвердження понесених нею майнових витрат, у зв`язку з чим позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1001 грн. задоволенню не підлягає.
Що стосується вимог потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 40 000 грн., суд виходить з такого.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.
Виходячи з принципу справедливості та розумності на думку суду підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_6 у розмірі 10 000 грн.
Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання обвинуваченого від 04.12.2017 року про застосування до нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки, як вбачається з матеріалів справи, останній подав до суду письмову заяву від 30.01.2018 року, якою заперечив проти застосування до нього амністії, що узгоджується з вимогами ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.100, 128, 129, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) гривень.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 - відмовити.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речовий доказ - оптичний диск CD-R 80min/700MB марки «ARITA», залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення а обвинуваченому в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.
Суддя: ОСОБА_1