Справа № 405/5091/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001793 від 13.02.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.09.2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання строком на 60 днів, тобто до 20 листопада 2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

В судовому засіданні прокурор вказав про необхідність продовження тримання обвинуваченого під вартою, зазначивши, що ризики застосування запобіжного заходу тримання під вартою не відпали, обвинувачений може ухилитися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , заперечили щодо продовження строку тримання під вартою, оскільки ризики, наведені прокурором не доведені, ОСОБА_5 , не має наміру ухилятися від суду, тому вважає, що є підставі для зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Враховуючи думку учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд бере до уваги вимоги Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини.

Зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Так, судом враховано, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст.190 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості, за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, що свідчить про наявність ризику переховування від суду з метою уникнення відповідальності.

Разом з тим, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 не працює, не одружений, що свідчить про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків. Раніше судимий за вчинення корисливого злочину проти власності. Наведене свідчить про наявність ризику, а саме: можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистою свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема правовим позиціям, викладеним в рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України».

На підставі викладеного запобіжний захід тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підлягає продовженню строком на 60 днів, тобто до 13 січня 2018 року, так як більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та завдань кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання задовольнити

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 13 січня 2018 року 16:50 год.

Копію ухвалу направити до ДУ Кропивницька УВП (№14).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_6