АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 10 жовтня 2017 року апеляційну захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року,

за участі: прокурора захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , та накладено арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 06 липня 2017 року під час обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , здійсненого на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року, а саме: вироби з металу жовтого кольору: печатку, хрестик на ланцюгу, підвіску на ланцюгу, браслет з пластин, 4 частини металу жовтого кольору, зажим для краватки; вироби з металу сірого кольору: браслет, брошку, ланцюг; електронні ваги у кількості двох штук.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КПК України, санкцією якого встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, а тому прийшов до висновку про задоволення клопотання старшого слідчого.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування.

Щодо строків апеляційного оскарження захисник зазначає, що ухвала слідчого судді приймалася без участі власника майна та його представника, копію ухвали отримано захисником 14 серпня 2017 року, а тому строк на оскарження не пропущено.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала прийнята із недотриманням норм кримінального процесуального законодавства України.

Зокрема, автор апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя не дотримався строків, передбачених чинним законодавством для винесення ухвали про арешт майна, неправильно застосував передбачені законом підстави для арешту майна та не повідомив власників про розгляд справи.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначається, що в квартирі, що знаходиться за вищезазначеною адресою, знаходилися речі, які належали не тільки підозрюваному ОСОБА_6 , а також власнику квартири - ОСОБА_9 та які були безпідставно вилучені під час обшук, а в подальшому на них накладено арешт.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження видно, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно було розглянуто судом у відсутність власника майна та його представника, а тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 23 травня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000752, за підозрою в тому числі і ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

06 липня 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено наступне майно: вироби з металу жовтого кольору: печатку, хрестик та ланцюжок, підвіска на ланцюжку, браслет із пластин, 4 частини металу жовтого кольору, зажим для краватки; вироби з металу сірого кольору: браслет, брошка, ланцюжок; електронні вали у кількості 2 штуки з нашаруванням речовини невідомого походження.

Того ж дня, ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та наступного дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

08 липня 2017 року старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , за погодженням прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вилучене за місцем мешкання ОСОБА_6 вищезазначене майно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року зазначене клопотання задоволено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання слідчого, внесеного в межах кримінального провадження № 0000752, про накладення арешту на майно, вказане в клопотанні слідчого, слідчий суддя, як вбачається з матеріалів провадження, заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КПК України, санкцією якого встановлено покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому прийшов до висновку про задоволення клопотання старшого слідчого.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, з метою конфіскації майна.
Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Посилання автора апеляційної скарги майна на те, що слідчий суддя недотримався строків, передбачених чинним законодавством для винесення ухвали про арешт майна, неправильно застосував передбачені законом підстави для арешту майна та не повідомив власників про розгляд справи, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вони спростовуються матеріалами судового провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що в квартирі, яка знаходиться за вищезазначеною адресою, знаходилися речі, які належали не тільки підозрюваному ОСОБА_6 , а також власнику квартири - ОСОБА_9 та які були безпідставно вилучені під час обшуку, а в подальшому на них накладено арешт, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України. При цьому колегія суддів враховує те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування решту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 06 липня 2017 року під час обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , здійсненого на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року, а саме: вироби з металу жовтого кольору: печатку, хрестик на ланцюгу, підвіску на ланцюгу, браслет з пластин, 4 частини металу жовтого кольору, зажим для краватки; вироби з металу сірого кольору: браслет, брошку, ланцюг; електронні ваги у кількості двох штук, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/4583/2017 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1