Справа № 494/374/17
Провадження №1-кп/523/529/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2017 року Колегія суддів Суворовського районного суду м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 162, ч.3 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться вищевказане кримінальне провадження .
У зв`язку із вибуттям головуючого у щорічну основну відпустку, колегією суддів поставлено на обговорення питання щодо міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 .
В судовому засіданні прокурор просив міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 продовжити, мотивуючи тим, що останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та санкція якого передбачає, у разі визнання особи винуватою, можливість призначення покарання у виді позбавленні волі на строк до 12 років, останній не працює, не має постійного джерела прибутку, не має стійких соціальних зв`язків, крім того, є раніше судимим, судимість не знята та не погашена, що вказує на те, що знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може переховуватись від органів досудового розслідування, може незаконно впливати на потерпілих та на свідків у цьому кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Потерпіла ОСОБА_7 підтримала думку прокурора.
Захисник ОСОБА_6 залишив вирішення даного питання на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.
Вислухавши думку учасників кримінального процесу, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
За такого, беручи до уваги, що судовий розгляд по справі не закінчений, дії обвинуваченого відносяться до кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та санкція якого передбачає, у разі визнання особи винуватою, можливість призначення покарання у виді позбавленні волі на строк до 12 років, колегія суддів приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про
зменшення чи відсутність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Крім того, ОСОБА_5 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимість незнята та непогашена, а тому застосування до нього запобіжного заходу більш м`якого є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно вливати на свідків, які ще не допитувались в судовому засіданні, або іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_5 , немає постійного місця роботи та єдиного джерела доходу, неодружений, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Характер та обставини вчинення кримінальних правопорушень, характеризують його як особу, яка залишаючись на волі, може продовжувати займатися злочинною діяльністю і тим самим вчинити інше кримінальне правопорушення.
Окрім цього, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86; 26 червня 1991).
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Феррарі- Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81,14 березня 1984, DR 37,15) зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.
Також, колегія суддів при прийнятті рішення щодо міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , враховує, що останній обвинувачується в скоєнні злочинів, один з яких вчинений із застосуванням насильства, та вважає за необхідне, в силу ч.4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 331, 369-372, 392 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Запобіжний захід обвинуваченому за ч.2 ст. 162, ч.3 ст. 187 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань № 21 УДПтСУ в Одеській області вважати продовженим строком на 60 діб, тобто до 20.10.2017 року .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3