АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0007737 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мотижин Макарівського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12.12.1983 року Чутовським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 117 КК України (в ред. 1960 року) на 5 років позбавлення волі;

- 17.01.1991 року Залізничним районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 118, ст. 17, ч. 2 ст. 117, ч. 1 ст. 142, ч. 2 ст. 142, ч. 3 ст. 101, ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) на 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 04.07.2008 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 115, ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі;

- 08.10.2012 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, 29.01.2015 року звільненого умовно-достроково на 8 місяців 28 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК _________________________________________________________________
Справа №11-кп/796/1397/2017 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 1 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_1
України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 187 КК України - у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 призначено у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08.10.2012 року та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Як встановив суд у вироку, 05.08.2015 року приблизно о 19 год. ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Чорнобильська, 3, помітив раніше наглядно знайомого ОСОБА_10 . В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на повторне відкрите заволодіння майном ОСОБА_10 , а саме: мобільним телефоном, який ОСОБА_10 тримав у руках та грошовими коштами. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 наблизився до ОСОБА_10 та вихопив із його руки мобільний телефон марки «Самсунг», вартістю 500 гривень, після чого дістав рукою із кишені штанів ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 120 гривень. Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_7 зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 620 гривень.
Крім цього, ОСОБА_9 , 05.10.2015 року приблизно о 21 год., перебуваючи поблизу гімназії №287, що по вул. Чорнобильській в м. Києві, здійснив напад на ОСОБА_11 з метою заволодіння її майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, шляхом нанесення ОСОБА_11 ударів, від яких остання втратила свідомість, внаслідок чого заволодів її майном. В цей час ОСОБА_7 , помітивши, що потерпіла втратила свідомість, маючи умисел на заволодіння її особистим майном, вхопив жіночу сумку потерпілої, вартістю 2 000 гривень з її особистими речами, а саме: мобільним телефоном марки «ВQ Singapore», вартістю 2500 гривень, чохлом до мобільного телефону, вартістю 150 гривень, окулярами фірми «Ескада» з оправою чорного кольору, вартістю 2100 гривень, які знаходились в чохлі темного кольору вартістю 200 гривень, гаманцем із грошовими коштами у сумі 1249 гривень, чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 8199 гривень, та тілесні ушкодження, які за критерієм тривалості розладу здоров`я належать до легких тілесних ушкоджень.
На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи вирок суду незаконним та необґрунтованим через неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить його скасувати та дослідити матеріали кримінального провадження, а саме: за ч. 2 ст. 186 КК України, зокрема - протокол огляду предмета і звукозапис судових засідань.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що свій висновок про не доведення причетності його до інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України, суд побудував на суперечливих і достатньо неперевірених доказах, яким не дав належної правової оцінки, та в основу свого рішення поклав неперевірені показання потерпілого ОСОБА_10 , якого під час судового слідства допитано не було, при тому, що свідків на судовому розгляді також не було.

Щодо протоколу проведення слідчого експерименту, то він містить лише показання потерпілого ОСОБА_10 та ніяких інших процесуальних джерел доказів, передбачених ст. 284 КПК України, у ньому не зафіксовано.
Окрім цього, даний протокол є недопустимим доказом, оскільки з нього вбачається, що під час цієї слідчої дії проводилась фотофіксація, однак фото таблиця до нього не додана. Отже, органами досудового розслідування при складанні протоколу порушено вимоги ст.ст. 104 , 105 КПК України, що тягне за собою недопустимість потерпілим цього доказу.

Також, в ході досудового та судового розгляду не було беззаперечно встановлено, що він наніс ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , речові докази до провадження не долучені.

Крім того, суд, не дивлячись на заявлені ним, його захисником та прокурором клопотання про необхідність виклику у судове засідання потерпілого та свідків для з`ясування та усунення розбіжностей в їх показаннях, які не з`являлися у судове засідання, клопотання не задовольнив та не вжив необхідних заходів для забезпечення їх явки до суду, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону щодо повноти та об`єктивності судового та досудового розгляду.

При цьому, в порушення вимог ст. 22 КПК України, суд, відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора про повторний виклик потерпілого, направленого на забезпечення об`єктивного і повного дослідження усіх обставин справи, обмежив прокурора в можливості використовувати його процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

До того ж, суд безпідставно зробив висновки й про те, що потерпілий ОСОБА_10 та свідки не можуть надати суду доказів про непричетність його до скоєння злочину, навіть не допитавши їх.

Таким чином, в порушення вимог ст. 374 КПК України, суд не провів детального аналізу показань потерпілого та свідків, не дав їм належної оцінки, безпідставно не взявши до уваги показання свідків та самого потерпілого щодо крадіжки, посилаючись на положення ст. 97 КПК України щодо показань з чужих слів, незважаючи на те, що свідчення потерпілого під час досудового розслідування є непослідовні та неправдиві.

Судом також не прийнято до уваги протокол огляду предметів та не з`ясовано - чи був телефон, чи була флешка, які визнані речовими доказами, приєднані до матеріалів справи та підтверджують показання потерпілого ОСОБА_10 , що свідчить про неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Отже, постановлений вирок щодо нього не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для скасування рішення суду відповідно до вимог ст.ст. 409, 411 КПК України.

До того ж, відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів кримінального провадження відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них як доказ, а обвинувачений повідомив про відсутність речових доказів та матеріалів, які повинні надаватись для ознайомлення стороною обвинувачення.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_7 просить на підставі ч. 5 ст. 72 КК України здійснити зарахування до строку призначеного покарання строку його попереднього ув`язнення з 05.10.2015 року.

Апеляційних скарг від інших учасників судового провадження не надходило.

При апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_7 подав заяву про відмову, в порядку ч. 1 ст. 403 КПК України, від поданої ним апеляційної скарги, яку він та його захисник ОСОБА_6 підтримали у судовому засіданні, а прокурор вважав за можливе у зв`язку з цим закрити апеляційне провадження.

Заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 підлягає закриттю, з таких підстав.

У відповідності зі ст. 403 КПК України, у разі відмови особи, яка подала апеляційну скаргу, від своїх вимог і при відсутності апеляційних скарг інших учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, обвинувачений ОСОБА_7 , в порядку ст. 403 КПК України, відмовився від своєї апеляційної скарги, а апеляційних скарг від інших учасників судового провадження не надходило.

За таких обставин, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 підлягає закриттю.

Водночас, з урахуванням того, що ОСОБА_7 утримується в умовах попереднього ув`язнення з 05 жовтня 2015 року і вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року), тобто з 05 жовтня 2015 року по 05 грудня 2017 року включно, колегія суддів вважає за необхідне звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду, як такого, що повністю відбув покарання, призначене вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. 403 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року відносно ОСОБА_7 , у зв`язку з відмовою обвинуваченого від апеляційної скарги.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду, як такого, що повністю відбув покарання, призначене вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ __________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3