Справа № 536/1158/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 cерпня 2017 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кременчуці матеріали кримінального провадження № 0000321, які надійшли з Кременчуцької місцевої прокуратури з обвинувальним актом, щодо обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.302 КК України:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чигирин, Черкаської області, українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, не заміжньої, працюючої по найму, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

ВСТАНОВИВ:

Починаючи з січня 2017 року, ОСОБА_5 , вирішила займатися наданням інтимних послуг, для чого дала оголошення в мережі інтернет на сайті «Вконтакте», де зазначила, що надає послуги інтимного характеру і вказала номер свого мобільного телефону.

Приблизно на початку квітня 2017 року, до ОСОБА_5 звернулася її знайома ОСОБА_6 з проханням допомогти в пошуку клієнтів для надання інтимних послуг за винагороду, на що ОСОБА_5 погодилась.

01.06.2017 року близько 17 години, ОСОБА_5 , перебувала за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , в цей час до неї на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_7 , який в ході телефонної розмови повідомив, що йому потрібна дівчина, яка надасть йому послуги сексуального характеру за грошову винагороду.

ОСОБА_5 з метою реалізації свого протиправного умислу на звідництво для розпусти, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення моральних засад суспільства в частині встановлення зв`язків між людьми для задоволення їх статевих потреб, і бажаючи їх настання, зателефонувала своїй знайомій ОСОБА_6 , і запропонувала останній надати послуги сексуального характеру раніше незнайомому їм чоловіку за грошову винагороду з боку останнього. ОСОБА_6 погодилась на пропозицію ОСОБА_5 , після чого остання на таксі доставила ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 надала інтимні послуги за винагороду ОСОБА_7 .

Таким чином, суд вважає доведеним, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 1 ст. 302 КК України, тобто звідництво для розпусти.

30 червня 2017 року між сторонами кримінального провадження: прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 за участю захисника обвинуваченої ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 468, 469, 472 КПК України та згідно до умов якої ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.302 КК України, сторонами погоджено покарання за ч.1 ст.302 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винною у пред`явленому їй обвинуваченні в повному обсязі, та пояснила суду, що цілком розуміє характер обвинувачення, наслідки укладення та затвердження даної угоди, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Обвинувачена також пояснила, що укладення угоди з її боку є добровільним та просить суд затвердити угоду.

Захисник обвинуваченої не заперечувала проти затвердження даної угоди.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить затвердити угоду і призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання.

Суд, заслухавши думки прокурора, захисника обвинуваченої та обвинуваченої, та розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, доходить таких висновків.

Згідно ч.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості

Згідно ч.2, 5, ст.469 КПК України укладання угоди про визнання винуватості може бути за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого, та може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.4, 6 ст. 474 КПК України та укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченою ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 373, 468-470, 472-476 КПК України, ч.1 ст. 302 КК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 червня 2017 року між обвинуваченою ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000321.

Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 302 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1