1-кп/381/227/18
381/665/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2018 року м. Фастів
Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
26.11.2016 близько 19 години потерпілий ОСОБА_6 перебував як покупець в приміщенні магазину ПП ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 . В цей час до магазину зайшов ОСОБА_4 , з яким у ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, пов`язаний з тим, що ОСОБА_4 не сподобалося словесне звернення ОСОБА_6 до їх спільного знайомого ОСОБА_8 , який також зайшов в магазин разом з ОСОБА_4 . Для вирішення конфлікту ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 вийти з магазину та першим вийшов на вулицю. Перебуваючи біля приміщення вказаного магазину, ОСОБА_4 , дочекавшись ОСОБА_6 , який вийшов до нього на вулицю, маючи умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя, на ґрунті особистих неприязних стосунків вдарив два рази кулаком в область щелепи ОСОБА_6 , внаслідок чого заподіяв йому згідно висновку судово-медичної експертизи № 49/д від 17.10.2017 року двобічний перелом нижньої щелепи зі зміщенням уламків, який відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такий, що викликає тривалий розлад здоров`я, терміном понад 21 добу, після чого з місця події зник.
Тому суд вважає обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, які виразились в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
28.02.2018 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Згідно з даною угодою потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КК України, розміру шкоди, завданої злочином, обставини її відшкодування. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначення покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з потерпілим, який також не заперечував проти цього, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого є потерпілий.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим, та ним самим безпосередньо, угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив з прямим умислом дії, що виразились в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто в умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати в справі відсутні.
Питання з речовими доказами, суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474 та 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 16 квітня 2018 року.
Речові докази відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати відсутні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ: ОСОБА_1