ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті кримінальне провадження № 0001620 за апеляційними скаргами прокурора, потерпілого та захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 27 грудня 2017 року, яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, не судимого, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 75,76 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням 2 роки,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, 06 червня 2017 року приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_7 прийшов до кафе «Арома Кава», яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Василя Стуса, буд. 49а, з метою з`ясування стосунків з бариста кафе ОСОБА_9 , але у приміщенні кафе її не застав. У той же час у кафе перебував раніше знайомий йому керівник цього закладу ОСОБА_10 , з яким у ОСОБА_7 тривалий час існували неприязні стосунки. В ході бесіди між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на ґрунті тривалих неприязних стосунків стався словесний конфлікт, який продовжився на вулиці біля кафе. Під час конфлікту у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 замахнувшись металевим предметом, який був прив`язаний на шнурок, умисно наніс один удар в голову ОСОБА_10 , спричинивши йому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Крім того, 18 червня 2017 року приблизно об 11 годині ОСОБА_7 , знаходячись біля футбольного поля парку «Ювілейний» у м. Краматорську Донецької області, побачив у посадці кущ дикорослої рослини коноплі. У цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання наркотичного засобу без мети збуту.

Реалізуючи вищезазначений умисел, ОСОБА_7 зірвав кущ дикорослої рослини, тим самим незаконно, умисно придбав наркотичний засіб без мети збуту. Зірваний кущ ОСОБА_7 переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

18.06.2017 року приблизно о 12 годині, перебуваючи за місцем свого проживання за зазначеною адресою, ОСОБА_7 розклав раніше придбаний кущ коноплі з метою просушування на підвіконні вітальної кімнати, тим самим став його зберігати.

20.06.2017року перетер висушені листя коноплі, пропустив через сито та пересипав у пластиковий стакан 100 мл, тим самим його виготовив.

18.07.2017 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , на дерев`яному столі у вітальній кімнаті було виявлено та вилучено пластиковий стакан з особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, масою 7,49 г ( маса канабісу у перерахунку на суху речовину становить 6,73 г), який ОСОБА_7 незаконно придбав, виготовив та зберігав без мети збуту.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України призначити покарання у виді 1 року обмеження волі, за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 2 років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. В решті вирок залишити без змін. Вважає, що судом при звільненні обвинуваченого від відбування покарання с випробуванням не враховано в повній мірі тяжкості вчинених злочинів та особа обвинуваченого.

В апеляційній скарзі потерпілий просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін. Зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував особу обвинуваченого та призначив ОСОБА_7 занадто м`яке покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить змінити вирок в частині призначеного покарання. Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, звільнивши його від відбування покарання на підставі ст. 75, 76 КК України з випробуванням 1 рік.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляції державного обвинувача та частково підтримав апеляцію потерпілого і заперечував проти задоволення апеляції захисника, думку представника потерпілого, який підтримав скаргу потерпілого та частково підтримав скаргу прокурора, доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти задоволення апеляцій прокурора та потерпілого, перевіривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та призначивши покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням, суд першої інстанції не надав належної оцінки ступеню тяжкості вчинених злочинів, обставинам вчинення злочинів та особі обвинуваченого.

Так, судом належним чином не враховано того факту, що ОСОБА_7 скоїв кримінальні правопорушення, які на підставі ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а також проти життя і здоров`я, які становлять підвищену суспільну небезпеку.

Також судом не дано належної оцінки й тому, що ОСОБА_7 веде паразитичний спосіб життя, будучи особою працездатного віку, суспільно корисною працею не займається, за місцем проживання характеризується негативно.

Поза увагою суду при призначенні покарання залишено досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, відповідно до якої ОСОБА_7 негативно характеризується за місцем проживання та його виправлення без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 122 КК України із застосуванням ст.75 КК України, не відповідає тяжкості скоєних злочинів і особі обвинуваченого та не буде сприяти його виправленню й попередженню скоєння нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за скоєння злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 122 КК України, колегія суддів бере до уваги вимоги ст.ст. 50, 65 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання колегія суддів бере до уваги конкретні обставини вчиненого, ступінь тяжкості скоєних злочинів, які на підставі ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, а також дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_7 веде паразитичний спосіб життя, будучи особою працездатного віку, суспільно корисною працею не займається, за місцем проживання характеризується негативно.

Доводи захисника що судом не застосовано як обставину що пом`якшує покарання щире каяття є безпідставним, оскільки обвинувачений не визнав себе винним та не розкаявся у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише за умови реального відбуття покарання у виді обмеження волі.

З обліком викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_7 покарання з ухваленням в цій частині нового вироку судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Апеляційну скаргу потерпілого задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 27 грудня 2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді одного року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді двох років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 остаточно призначити покарання у виді 2 років обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня його прибуття та постановки на облік у виправному центрі.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді