АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/776/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/563/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2017 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року якою задоволено подання начальника Софіївської виправної колонії №45 управління ДПтС України у Дніпропетровській області про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_6 , -

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7

засуджений - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити свою ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України.

Начальником Софіївської виправної колонії управління ДПтС України у Дніпропетровській області №45 до Софіївського районного суду Дніпропетровської області було внесено подання про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_6 .

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року було задоволено подання начальника Софіївської ВК №45 та на підставі ст. 70 ч. 4 КК України засудженому ОСОБА_6 до призначеного покарання за вироком Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року за ч.3 ст. 185 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2015 року за ч.2 ст.185 КК України і за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 звертає увагу суду, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки судове засідання щодо розгляду подання начальника СВК №45 проводилося без його участі і про наявність оскаржуваної ухвали суду він дізнався лише 11 серпня, коли її копія йому була вручена під розписку. Також, на думку апелянта, підстави для збільшення строку його остаточного покарання на 6 місяців у суду першої інстанції були відсутні. Крім того, засудженим ОСОБА_6 в апеляційній скарзі ставиться питання про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді засуджений ОСОБА_6 наполягав на задоволенні вимог своєї апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою та постановленою з порушенням кримінального процесуального законодавства; прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та вважав ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, крім іншого істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрутоване судове рішення.
Зі змісту п.3 ч.2 ст. 412 КПК України вбачається що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, зокрема, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ст. 381 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням, поданням прокурора, засудженого, його захисника, органу установи виконання покарань.
Частиною 4 ст. 539 КПК України передбачено обов`язкову участь прокурора, засудженого, його захисника у судовому засіданні у розгляді клопотання, подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку і у судовому засідання вони користуються усіма правами КПК України, передбаченими для сторін захисту та обвинувачення.
Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження судове засідання з розгляду подання начальникаСофіївської виправної колонії № 45 відносно засудженого ОСОБА_6 було проведено без участі самого засудженого, який взагалі не був повідомлений про день та час судового засідання, будь-яких заяв про розгляд подання без його участі до суду не подавав, а про розгляд подання дізнався лише 11 серпня 2017 року з ухвали суду, яка йому була вручена під підпис, у зв`язку із чим колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було суттєво порушено вимоги кримінального процесуального законодавства та право засудженого ОСОБА_6 на захист у зв`язку із чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.
У зв`язку із викладеним апеляція засудженого ОСОБА_6 підлягає задоволенню. А ухвала суду першої інстанції скасуванню.

Розглядаючи подання начальника Софіївської виправної колонії №45 відносно ОСОБА_6 щодо застосування покарання при наявності декілька вироків колегія суддів вважає його таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Так, ОСОБА_6 вироком Центрально-Міським райсудом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.07.2015 року засуджений за ст. 309 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, та на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік. Вироком Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.12.2015 року вищезазначений вирок Центрально - Міського району суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в частині призначеного покарання скасовано та призначено ОСОБА_6 покарання за ст. 309 ч.2 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Вирок набрав законної сили 17.12.2015 року.

Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.11.2015 року ОСОБА_6 знову був засуджений за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, та на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від призначеного покарання з випробувальним строком на 2 роки. Вирок набрав законної сили 24.12.2015 року.

Крім того, ОСОБА_6 засуджений вироком Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.06.2016 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутого покарання за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.12.2015 року за ч.2 ст.309 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, призначено остаточне покарання ОСОБА_6 у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 11 серпня 2016 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.05.2017 року засудженому ОСОБА_6 зараховано у строк покарання період його попереднього ув`язнення з 10 червня 2016 року по 11 серпня 2016 року за правилами, передбаченими ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається з останнього вироку Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року, злочин за ч.3 ст. 185 КК України, за який засуджено ОСОБА_6 останній скоїв 18 серпня 2015 року, тобто до ухвалення вироку Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.11 2015 року.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов

кожний вирок виконується самостійно.

За ч. 4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку покарання призначається за правилами ч.1 - ч.3 ст. 70 КК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.11.2015 року за яким ОСОБА_6 засуджено за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, та на підставі ст.75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на 2 роки повинен виконуватися самостійно.

У зв`язку із вищезазначеним, колегія суддів приходить до висновку, що подання начальника Софіївської виправної колонії управління ДПтС України у Дніпропетровській області №45 про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про звільнення його від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, то колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ст.ст. 337, 404 КПК України питання про умовно-достроковое звільнення засудженого ОСОБА_6 колегія суддів не розглядає.

На підставі викладеного, керуючись ст.71, 72 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 409,412,419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року, якою задоволено подання начальника Софіївської виправної колонії управління ДПтС України у Дніпропетровській області №45 відносно засудженого ОСОБА_6 скасувати.

Подання начальника Софіївської виправної колонії управління ДПтС України у Дніпропетровській області №45 відносно засудженого ОСОБА_6 про застосування покарання за наявності кількох вироків задовольнити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за вироком Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.06.2016 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання призначених покарань за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.12.2015 року вважати ОСОБА_6 засудженим до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, а вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.11.2015 року відносно ОСОБА_6 за яким він засуджений за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, та на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від призначеного покарання з випробувальним строком на 2 роки виконувати самостійно.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3