Справа № 306/12/17
Провадження № 1-кп/303/493/17
Номер рядка статистичного звіту 41
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2017 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000150 від 14 лютого 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 та ч.3 ст.307 КК України,
в с т а н о в и в:
Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_6 за ч.2 ст.307 та ч.3 ст.307 КК України направлено до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області для судового розгляду.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, складеного у відповідності з вимогами чинного процесуального законодавства.
Захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_8 просили повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК, оскільки в ньому не встановлено місце, час вчинення злочину, не зазначена роль кожного з обвинувачених. Не виконані ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 30 червня 2015 року, 14 грудня 2015 року та від 19 травня 2016 року про повернення обвинувального акту прокурору.
Обвинувачені підтримали думку захисників щодо повернення обвинувального акта прокурору як такого, що не відповідає вимогам КПК.
Заслухавши думку прокурора, захисників, обвинувачених, вивчивши матеріали обвинувального акта з додатками до нього, суд приходить до слідуючого висновку.
Згідно із ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора. Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення, відомості про правову кваліфікацію кримінального правопорушення, відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, мають міститися в обвинувальному акті.
Як вбачається з обвинувального акта кваліфікуючою ознакою дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є вчинення дій за попередньою змовою групою осіб, однак в обвинувальному акті не зазначено розподіл функцій між ними з урахуванням положень ст.ст. 26-28 КК України, а тому останній підлягає поверненню прокурору так як не відповідає вимогам КПК України.
Вищевказаний недолік обвинувального акта був підставою для повернення обвинувальних актів відповідно до ухвал Мукачівського міськрайонного суду від 30 червня 2015 року, від 14 грудня 2015 року та від 19 травня 2016 року, які набули законної сили та не виконані.
Окрім цього до обставин, які підлягають обов`язковому доказуванню у кримінальному провадженні, відносяться згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України час, місце, спосіб та інші обставини, що утворюють подію кримінального правопорушення і стосуються пред`явлення обвинувачення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ці вимоги закону не виконані. Обвинувальний акт фактичні обставини у якому в більшій мірі не встановлені «при невстановлених слідством обставинах, у невстановленому місці, у невстановлений час, у невстановленої особи» суперечить вимогам ст. 6 Європейської конвенції щодо обов`язку слідства негайно і детально поінформувати обвинуваченого у вчиненні злочину про причину обвинувачення, тобто про факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.
Згідно зі ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Розгляд кримінального провадження поза цими межами і щодо особи, яка не набула статусу обвинуваченого вважається істотним порушенням кримінального процесуального закону.
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 містить підозру і не містить пред`явлення обвинувачення. Висунення обвинувачення, яким завершується досудове розслідування є компетенцією органу досудового розслідування. Це процесуальне рішення приймається у формі обвинувального акта відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України. Тягар обвинувачення згідно з вимогами ст. ст. 17, ч. 1 ст. 25, 92 КПК України покладено на сторону обвинувачення, яка зобов`язана вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення, особи, яка його вчинила, доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України та довести винуватість особи поза розумним сумнівом.
Виправити дану помилку досудового слідства під час судового розгляду суд не може на жодній із стадій судового провадження, оскільки у відповідності до вимог кримінального процесуального закону судовий розгляд відбувається лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню.
Крім того, обвинувальний акт містить суперечливі відомості щодо дати його складання: на останній сторінці вказано 28 грудня 2016 року, а на першій - зазначено, що відомості до ЄРДР внесені 14 лютого 2014 року. В реєстрі матеріалів досудового розслідування дата складання не вказана. Згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування останні слідчі дії проводились 22 липня 2014 року, відміток про рух справи і місце її перебування у період часу з 22 липня 2014 року по 28 грудня 2016 року немає. До суду кримінальне провадження направлено 05 січня 2017 року.
В матеріалах провадження відсутній витяг з ЄРДР, у якому повинні бути дані щодо руху справи, у тому числі всі дії, що виконувались слідством після повернення обвинувального акту прокурору, а також дані щодо осіб, які вносили відомості та здійснювали процесуальне керівництво у справі. Утім, витяг відсутній, а з реєстру вбачається, що досудове розслідування проводили слідчі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , процесуальне керівництво здійснювали прокурори ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , при цьому прокурор ОСОБА_16 , відповідно до реєстру, взагалі процесуальне керівництво не здійснював, що підтверджується також наданими суду постановами про зміну групи прокурорів від 19 квітня 2017 року, від 31 липня 2017 року та від 25 вересня 2017 року у яких прокурор ОСОБА_16 відсутній.
З врахуванням вищенаведеного та того, що постанови передбачені у ст. 37 КПК України про заміну прокурора або про створення групи прокурорів до якої входив би прокурор ОСОБА_16 в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні та суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що обвинувальний акт складено прокурором, який не мав на це повноважень.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54. а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Згідно з вимогами п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000150, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.02.2014 року про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, не відповідає вимогам КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 110, 201, 291, 314, 350, 369-372, 376 КПК України, суд,
у х в а л и в:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 14 лютого 2014 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України повернути прокурору Закарпатської області.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3