АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1629/2017 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.3 ст. 358 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Канібадам Республіки Таджикистан, таджички, громадянки Республіки Таджикистан, з середню освітою, заміжньої, маючої малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 , ч. 4 ст. 358 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року, ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 , ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено їй покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень; за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 3 місяців арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши її покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку на 1 (один) рік, з покладенням певних обов`язків встановлених ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

На вказаний вирок прокурор Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року, внаслідок застосування кримінального закону, який не підлягає застосуванню та невідповідність призначеного покарання особі засудженої змінити у частині призначеного покарання ОСОБА_7 , та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 , ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити їй покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень; за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, з іспитовим строком 1 рік.

На обґрунтування апеляційної скарги, прокурор Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_6 зазначає, що судом зазначено, але не надано належної оцінки матеріалам справи, які характеризують особу ОСОБА_7 , зокрема, наявність у неї на утриманні малолітньої дитини. Відповідно до медичного свідоцтва про народження № 3659-2016 року народження.

У даному випадку суд призначив обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.358 України у виді 3 місяців арешту. Проте, відповідно до вимог ч. 3 ст. 60 КК України арешт не застосовується до осіб віком до 16 років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до 7 років.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинувачену та її захисника, які також апеляційну скаргу прокурора підтримали, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом визнано доведеним, що 04.09.2013, ОСОБА_7 , в`їхала на територію України через пункт пропуску «Бориспіль», про що свідчить проставлена у паспорті громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмітка №419 про її реєстрацію та перетинання нею державного кордону України.
В подальшому, ОСОБА_7 , в невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись у невстановленому місці, усвідомлюючи, що відповідно до вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України №150 від 15.02.2012, термін перебування на території України обмежений, не бажаючи перетинати державний кордон України та виїжджати за її межі, у останньої, виник злочинний умисел направлений на пособництво у вчиненні підробки офіційного документу, а саме внесення відмітки про перетинання державного кордону України до паспорту громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 , виданого на її ім`я, тобто офіційного документа, який надає особі право перебувати на території України, з метою його подальшого використання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення підробки офіційного документу, а саме паспорту громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , вступила в злочинну змову з громадянином Республіки Таджикистан ОСОБА_10 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, при цьому надала ОСОБА_10 , для передачі невстановленій досудовим розслідуванням особі, особистий паспорт громадянина республіки Таджикистан, для внесення завідомо неправдивих відомостей до останнього, а саме, відомостей про продовження терміну перебування в Україні шляхом внесення до нього відміток про перетинання державного кордону України, через пункти пропуску.
В подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, знаходячись у невстановленому місці, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , безоплатно, внесла в паспорт громадянина Республіки Таджикистан, виданий на ім`я ОСОБА_7 , підроблену відмітку «Виїзд» про перетинання державного кордону України №010 від 19.01.2014 в пункті пропуску «Харків». Далі, вона через невстановлений термін, через ОСОБА_10 , повернула ОСОБА_7 її паспорт з підробленою відміткою про перетинання державного кордону України, при цьому остання 19.01.2014 державний кордон України не перетинала та територію України не покидала.
Крім того, ОСОБА_7 продовжуючи свої злочині дії, направлені на повторне вчинення підробки офіційного документу, а саме паспорту громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , повторно, вступила в злочинну змову з громадянином Республіки Таджикистан ОСОБА_10 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, при цьому надала ОСОБА_10 , для передачі невстановленій досудовим розслідуванням особі, особистий паспорт громадянина республіки Таджикистан, для внесення завідомо неправдивих відомостей до останнього, а саме, відомостей про продовження терміну перебування в Україні шляхом внесення до нього відміток про перетинання державного кордону України, через пункти пропуску.

В подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, знаходячись у невстановленому місці, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , безоплатно, повторно, внесла в паспорт громадянина Республіки Таджикистан, виданий на ім`я ОСОБА_7 , підроблену відмітку «В`їзд» про перетинання державного кордону України №014 від 23.01.2014 в пункті пропуску «Харків-пасажирський». Далі, вона через невстановлений термін, через ОСОБА_10 , повернула ОСОБА_7 її паспорт з підробленою відміткою про перетинання державного кордону України, при цьому остання 23.01.2014 державний кордон України не перетинала та територію України не в`їзжала.
Крім того, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочині дії, направлені на повторне вчинення підробки офіційного документу, а саме паспорту громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , повторно, вступила в злочинну змову з громадянином Республіки Таджикистан ОСОБА_10 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, при цьому надала ОСОБА_10 , для передачі невстановленій досудовим розслідуванням особі, особистий паспорт громадянина республіки Таджикистан, для внесення завідомо неправдивих відомостей до останнього, а саме, відомостей про продовження терміну перебування в Україні шляхом внесення до нього відміток про перетинання державного кордону України, через пункти пропуску.

В подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, знаходячись у невстановленому місці, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 , безоплатно, повторно, внесла в паспорт громадянина Республіки Таджикистан, виданий на ім`я ОСОБА_7 , підроблену відмітку «В`їзд» про перетинання державного кордону України №241 від 21.02.2014 в пункті пропуску «Бориспіль». Далі, вона через невстановлений термін, через ОСОБА_10 , повернула ОСОБА_7 , її паспорт з підробленою відміткою про перетинання державного кордону України, при цьому остання 21.02.2014 державний кордон України не перетинала та територію України не покидала.

Крім того, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочині дії, направлені на повторне вчинення підробки офіційного документу, а саме паспорту громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , повторно, вступила в злочинну змову з громадянином Республіки Таджикистан ОСОБА_10 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, при цьому надала ОСОБА_7 , для передачі невстановленій досудовим розслідуванням особі, особистий паспорт громадянина республіки Таджикистан, для внесення завідомо неправдивих відомостей до останнього, а саме, відомостей про продовження терміну перебування в Україні шляхом внесення до нього відміток про перетинання державного кордону України, через пункти пропуску.

В подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, знаходячись у невстановленому місці, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , безоплатно, повторно, внесла в паспорт громадянина Республіки Таджикистан, виданий на ім`я ОСОБА_7 , підроблену відмітку «В`їзд» про перетинання державного кордону України №241 від 04.12.2014 в пункті пропуску «Бориспіль». Далі, вона через невстановлений термін, через ОСОБА_10 , повернула ОСОБА_7 , її паспорт з підробленою відміткою про перетинання державного кордону України, при цьому остання 04.12.2014 державний кордон України не перетинала та на територію України не в`їзджала.

Крім того, вона, продовжуючи свої злочині дії, направлені на повторне вчинення підробки офіційного документу, а саме паспорту громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , повторно, вступила в злочинну змову з громадянином Республіки Таджикистан ОСОБА_10 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, при цьому надала ОСОБА_10 , для передачі невстановленій досудовим розслідуванням особі, особистий паспорт громадянина республіки Таджикистан, для внесення завідомо неправдивих відомостей до останнього, а саме, відомостей про продовження терміну перебування в Україні шляхом внесення до нього відміток про перетинання державного кордону України, через пункти пропуску.
В подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, знаходячись у невстановленому місці, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , безоплатно, повторно, внесла в паспорт громадянина Республіки Таджикистан, виданий на ім`я ОСОБА_7 , підроблену відмітку «В`їзд» про перетинання державного кордону України № 0 (цифра не продивляється)6 від 01.03.2015 в пункті пропуску «Нові Яриловичі». Далі, вона через невстановлений термін, через ОСОБА_10 , повернула ОСОБА_7 , її паспорт з підробленою відміткою про перетинання державного кордону України, при цьому остання 01.03.2015 державний кордон України не перетинала та територію України не покидала.
Крім того, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочині дії, направлені на повторне вчинення підробки офіційного документу, а саме паспорту громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , повторно, вступила в злочинну змову з громадянином Республіки Таджикистан ОСОБА_10 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, при цьому надала ОСОБА_10 , для передачі невстановленій досудовим розслідуванням особі, особистий паспорт громадянина республіки Таджикистан, для внесення завідомо неправдивих відомостей до останнього, а саме, відомостей про продовження терміну перебування в Україні шляхом внесення до нього відміток про перетинання державного кордону України, через пункти пропуску.
В подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, знаходячись у невстановленому місці, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , безоплатно, повторно, внесла в паспорт громадянина Республіки Таджикистан, виданий на ім`я ОСОБА_7 , підроблену відмітку «В`їзд» про перетинання державного кордону України №026 від 18.10.2015 в пункті пропуску «Нові Яриловичі». Далі, вона через невстановлений термін, через ОСОБА_10 , повернула ОСОБА_7 її паспорт з підробленою відміткою про перетинання державного кордону України, при цьому остання 18.10.2015 державний кордон України не перетинала та на територію України не в`їжджала.
Крім того, ОСОБА_7 продовжуючи свої злочині дії, направлені на повторне вчинення підробки офіційного документу, а саме паспорту громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , повторно, вступила в злочинну змову з громадянином Республіки Таджикистан ОСОБА_10 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, при цьому надала ОСОБА_10 , для передачі невстановленій досудовим розслідуванням особі, особистий паспорт громадянина республіки Таджикистан, для внесення завідомо неправдивих відомостей до останнього, а саме, відомостей про продовження терміну перебування в Україні шляхом внесення до нього відміток про перетинання державного кордону України, через пункти пропуску.

В подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, знаходячись у невстановленому місці, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 , безоплатно, повторно, внесла в паспорт громадянина Республіки Таджикистан, виданий на ім`я ОСОБА_7 , підроблену відмітку «В`їзд» про перетинання державного кордону України №026 від 09.10.2016 в пункті пропуску «Нові Яриловичі». Далі, вона через невстановлений термін, через ОСОБА_10 , повернула ОСОБА_7 , її паспорт з підробленою відміткою про перетинання державного кордону України, при цьому остання 09.10.2016 державний кордон України не перетинала та на територію України не в`їжджала.
Крім того, 25.01.2017, перебуваючи в приміщенні Оболонського РВ ГУДМС в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 25-а, надала працівникам вказаної установи завідомо підроблений паспорт громадянина Республіки Таджикистан, виданий на її ім`я, як документ, який посвідчує особу та надає право знаходитися на території України на строк який встановлений законодавством України, в якому були внесені підроблені відмітки про перетинання державного кордону України №010 від 19.01.2014 в пункті пропуску «Харків», №014 від 23.01.2014 в пункті пропуску «Харків-пасажирський», №241 від 21.02.2014 в пункті пропуску «Бориспіль», №241 від 04.12.2014 в пункті пропуску «Бориспіль», №0(цифра не проглядується)6 від 01.03.2015 в пункті пропуску «Нові Яриловичі», №026 від 18.10.2015 в пункті пропуску «Нові Яриловичі», №026 від 09.10.2016 в пункті пропуску «Нові Яриловичі».
В той же день, 25.01.2017, в період часу з 13.15 год. до 13.45 год., паспорт громадянина Республіки Таджикистан, виданий на ім`я ОСОБА_7 , з внесеними підробленими відмітками про перетинання ОСОБА_7 , державного кордону України, вилучено працівниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у співучасті в формі пособництва у підробці офіційного документа, який видається установою, що має право видавати такі документи, і надає права з метою його подальшого використання, вчинила злочин, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст.358 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у співучасті у формі пособництва у підробці документа, який видається державною установою і надає права з метою його подальшого використання, вчинені повторно, вчинила злочин, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України.
Крім того, ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документа, вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.
Суд першої інстанції, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. В зв`язку із цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 , ч. 4 ст. 358 КК України, учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані, що характеризують особу обвинуваченої, те, що вона раніше не судима, офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченої - щире каяття у вчиненому, обставини, що обтяжують, покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Тобто, вирішуючи питання про те, яка саме міра покарання повинна бути призначена обвинуваченій і чи повинна вона її відбувати реально, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, врахував всі ті обставини, які повинні бути враховані ним при вирішенні цього питання і прийшов до висновку про призначення ОСОБА_7 покарання відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно призначив покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначивши їй покарання у виді позбавлення волі, та із застосуванням ст. 75 КК України звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку, із покладанням певних обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

В той же час, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд призначивши обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 України у виді 3 місяців арешту, не врахував вимоги ч. 3 ст. 60 КК України, а саме, що арешт не застосовується до осіб віком до 16 років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до 7 років, є слушними.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції встановив, що у ОСОБА_7 , передбуває на утриманні малолітня дитина, але в порушення вимог ч. 3 ст. 60 КК України, призначив за ч. 4 ст. 358 України покарання у виді 3 місяців арешту.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 60 КК України, арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років.
Санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Таким чином, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України не застосував кримінальний закон, який підлягав застосуванню, а тому колегія суддів вважає за необхідне змінити призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України, визначивши їй покарання у виді штрафу, дотримуючись вимог ч.3 ст. 60 КК України, у зв`язку з чим вирок Оболонського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року необхідно змінити в частині призначеного покарання за ч. 4 ст. 358 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_6 , - задовольнити.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року, яким ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 , ч. 4 ст. 358 КК України, змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засуджену за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень; за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши їй покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку на 1 (один) рік з покладенням обов`язків встановлених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4