Справа № 713/1363/16-к
Провадження №1-кп/713/19/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.11.2017 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 представника потерпілого ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000425 від 04.08.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вашківці, жителя АДРЕСА_1 українця, громадянина України, з освітою середньою, не одруженого, не працюючого, інваліда ІІ групи , раніше судимого:

12.05.2010 року Вижницьким районним судом за ст.185 ч.3 КК України до покарання у виді 3 років і чотирьох місяців позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 03.08.2016 року біля 22 години перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння знаходячись в кімнаті приміщення кухні господарства, що знаходиться в АДРЕСА_1 в якому проживає ОСОБА_5 на грунті неприязних відносин з останнім вчинив конфлікт та наніс ОСОБА_5 один удар кулаком руки в область правової щелепи. Від отриманого удару ОСОБА_5 , впав, а ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність наніс йому біля 7-ми ударів ногами по корпусу тіла а коли ОСОБА_5 піднявся з підлоги наніс йому удар не встановленим колото-ріжучим предметом в область верхньої частини ліктьової частини правої руки та два удари даним предметом в область верхньої частини ліктьової частини лівої руки.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 на нанесених ним ударів ОСОБА_5 , останній отримав тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правого надпліччя по передній поверхні лівого передпліччя в середній третині відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні свою вину визнав посилаючись на обставини вказані в обвинувальному акті.

Також заявив клопотання та надав письмову заяву про звільнення від відбування покарання на підставі ст.1 п.«ґ» Закону України «Про амністію від 2016» року.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому суд обмежився допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих даних на особу винного матеріалів. Також судом було роз`яснено учасникам процесу, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити визнані обвинуваченим обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 судом кваліфікуються за ч.2 ст.125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

При обранні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого в силу ст. 66 КК України, є щире каяття , активне сприяння у розкритті злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої в силу ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього амністії, на підставі ст.1 п.«ґ» Закону України «Про амністію від 2016» року, оскільки він є інвалідом ІІ групи .

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 на підставі п.п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

06.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).

Відповідно до п. "г" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 06 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1 - 4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року N 1348/5/572;

З матеріалів кримінального провадження: вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 є інвалідом другої групи перебуває на «Д» обліку з 17.04.2014 року у лікаря фтизіатра Вижницької ЦРЛ діагноз МРТБ легень дисемінований на момент вчинення злочину, вчинив кримінальне правопорушення , яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 03.08.2016 року, тобто до дня набрання чинності (06.09.2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану їхніми діями.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 гривень.

10 листопада 2017 року ОСОБА_5 надав до суду заяву про залишення його позову до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 гривень без розгляду.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 85,86 КК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 370, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

На підставі п. «г» ст.1 ЗУ«Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, - в той же строк, з моменту отримання копії вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1