справа № 166/1403/17
номер провадження 1-кп/166/11/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2018 року смт. Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
12 серпня 2017 року, біля 24-ї год., поблизу будинку культури в с. Гірники Ратнівського району Волинської області, ОСОБА_5 на ґрунті неприязних стосунків, умисно наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_4 . В подальшому ОСОБА_4 закрив обличчя руками і ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень, вдарив ногою по правій руці потерпілого та наніс численні удари руками і ногами по обличчю та інші частини тіла останнього. Внаслідок цього ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому п`ятої п`ясної кістки правої руки, який згідно висновку експерта №152 від 20.09.2017, по ступеню тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень по ознаці тривалого розладу здоров`я, терміном більше як 21 день
Допитаний в судовому засіданні Обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КК України, не визнав та зазначив, що 12.08.2017 року близько 24-ої години біля приміщення будинку культури с. Гірники стояв ОСОБА_7 в компанії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Неподалік перебувала компанія молодих людей, серед яких були ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . В певний момент хтось із компанії молодих людей, в якій перебував Потерпілий, викинув скляну пляшку у непризначене для цієї мети місце. ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і зробив зауваження щодо неналежної поведінки, після чого Потерпілим йому було нанесено удар у щелепу. Обвинувачений повернувся до своєї компанії і повідомив про це ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 підійшли до компанії молодих людей, серед яких були ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , останні, злякались і втекли, сівши в автомобіль, який стояв неподалік. При цьому, ОСОБА_7 зазначив, що ударів ОСОБА_4 він не наносив, та тілесних ушкоджень Потерпілому не завдавав.
Незважаючи на заперечення вини обвинуваченим, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 122 Кримінального кодексу України (надалі КК України) доводиться наступними доказами:
-показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який повідомив, що 12 серпня 2017 року він в компанії друзів святкував день народження брата - ОСОБА_11 . Близько 24-ої години 12.08.2017 року, уся компанія приїхала у с. Гірники до будинку культури, де проводили дискотеку. Уся компанія стояла на вулиці перед входом у будинок культури. ОСОБА_4 на якийсь час відійшов від компанії на декілька метрів. Згодом, потерпілий повернувся до компанії друзів і побачив, що біля входу у будинок культури незнайомий йому чоловік, який, як згодом виявилось, був ОСОБА_5 (обвинувачений у даному кримінальному провадженні), вступив у словесну перепалку з його братом - ОСОБА_11 . Коли Потерпілий підійшов і звернувся до Обвинуваченого з метою з`ясувати причини конфлікту, ОСОБА_5 спитав у ОСОБА_4 , чи він старший. Після отримання ствердної відповіді від Потерпілого, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 удар долонею в область обличчя, після чого продовжував наносити удари. Потерпілий закривав обличчя та голову руками. В якусь мить Обвинувачений наніс ОСОБА_4 удар ногою в праву руку, після чого Потерпілий відчув різкий біль в правій руці. Після цього підбіг знайомий ОСОБА_4 ОСОБА_13 і почав відтягувати Потерпілого від ОСОБА_5 і просити Обвинуваченого припинити його злочинні дії.
Відтягнувши ОСОБА_4 , компанія, в якій був Потерпілий у даному кримінальному провадженні, почала тікати в напрямку автомобіля, який привіз їх у с. Гірники.
Вже перебуваючи в авто і повертаючись додому, ОСОБА_4 відчув, що рука набрякла, що можна було спостерігати візуально;
-показаннями свідка ОСОБА_11 , який вказав, що під час перебування біля будинку культури в с. Гірники Ратнівського району Волинської області близько 24-ої години 12.08.2017 року, до нього підійшов ОСОБА_5 і в агресивній формі звернувся до ОСОБА_11 із запитанням про те, хто вони такі і з якою метою приїхали в с. Гірники. До них підійшов ОСОБА_4 і спитав у Обвинуваченого в чому полягає конфліктна ситуація, що склалась між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , після чого обвинувачений наніс ОСОБА_4 удар долонею в область обличчя та продовжував наносити йому удари руками в область голови. В певний момент ОСОБА_5 наніс удар ОСОБА_4 ногою в праву руку. Перебуваючи в автомобілі, яким вони доїхали до с. Гірник, ОСОБА_11 звернув увагу на набряклу праву руку Потерпілого;
-показаннями свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що 12 серпня 2017 року, біля 24-ї год., поблизу будинку культури в с. Гірники Ратнівського району Волинської області, ОСОБА_5 , після того, як отримав ствердну відповідь від ОСОБА_4 про те, що він старший в компанії, почав наносити Потерпілому удари руками в область обличчя та голови. Коли ОСОБА_4 закрив руками голову та обличчя, Обвинувачений наніс Потерпілому удар ногою в праву руку. Після цього ОСОБА_13 підбіг до Потерпілого і почав відтягувати його від ОСОБА_5 . Відтягнувши Потерпілого від Обвинуваченого, ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 почали тікати в напрямку автомобіля, яким прибули в с. Гірники. Повертаючись додому у вказаному авто ОСОБА_13 звернув увагу на набряклість в правій руці ОСОБА_4 ;
-показаннями ОСОБА_12 , який повідомив, що 12 серпня 2017 року він в компанії друзів, святкував день народження товариша - ОСОБА_11 . Близько 24-ої години 12.08.2017 року, уся компанія приїхала у с. Гірники до будинку культури на дискотеку. Уся компанія стояла на вулиці перед входом у будинок культури. ОСОБА_4 на якийсь час відійшов від компанії на декілька метрів. Згодом, Потерпілий повернувся до компанії друзів і, побачивши, що незнайома свідку особа чоловічої статі, якою згодом виявився ОСОБА_5 , в агресивній формі спілкується з братом Потерпілого - ОСОБА_11 , ОСОБА_4 підійшов, щоб розібратись в чому справа, після чого ОСОБА_5 почав наносити останньому удари в область голови. Після того, як Потерпілий почав прикривати голову та обличчя руками, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 удар ногою в праву руку. Вже повертаючись додому в автомобілі свідок побачив набряк на правій руці Потерпілого;
-Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.10.2017 року, складеним Старшим слідчим СВ Ратнівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області майором поліції ОСОБА_14 за участю потерпілого, під час проведення якого ОСОБА_4 , показав механізм нанесення йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень;
-Висновком експерта №152 від 20.09.2017 року судово-медичної експертизи, відповідно до резолютивної частини якої встановлено, що «… в гр-на ОСОБА_4 1993 р. н. виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому п`ятої п`ясної кістки правої кисті. Дане тілесне ушкодження утворилось від дії тупого предмету (предметів) без відображення контактуючої поверхні останнього (останніх), можливо від удару рукою чи ногою, терміном утворення відповідає даним в медичній документації. Судово-медичних даних, що вище перераховані ушкодження утворилися при падінні з висоти власного зросту немає. Тілесне ушкодження в г-на ОСОБА_4 у вигляді закритого перелому п`ятої п`ясної кістки правої кисті по ступеню тяжкості відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень по ознаці тривалого розладу здоров`я, терміном більше як 21 день…».
Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які повідомили про те, що ОСОБА_5 12.08.2017 року близько 24-ої години біля приміщення будинку культури с. Гірники, підійшов до компанії молодих людей, серед яких були ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , та зробив їм зауваження з приводу неналежної поведінки, після чого повернувся і повідомив, що йому незнайомою особою (якою, згодом, за твердженням ОСОБА_5 , виявився Потерпілий у даному кримінальному провадженні) було нанесено удар кулаком в область щелепи. Того, як ОСОБА_5 наносив удари ОСОБА_4 , ніхто із вказаних осіб не бачив. При цьому, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 під час допитів їх у якості свідків, зазначили, що з моменту, коли ОСОБА_5 відлучився від них та підійшов до зазначеної вище компанії молодих людей, до повернення його, Обвинувачений на певний проміжок часу зникав з поля зору кожного з них.
Таким чином, Ратнівський районний суд Волинської області зазначає, що показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_4 жодним чином не спростовуються вищенаведеними показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки та обставина що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не бачили, як ОСОБА_5 наносив удари ОСОБА_4 ,в сукупністю з тим фактом, що ОСОБА_5 не перебував постійно в полі зору ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не свідчить про те, що факт нанесення ударів Потерпілому Обвинуваченим, не мав місця.
Разом з цим, Суд вважає необґрунтованими твердження Захисника обвинуваченого про те, що хоча рука у Потерпілого, зі слів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вже набрякла в автомобілі, в якому компанія поверталась додому 12.08.2017 року, він звернувся в медичний заклад лише через добу, що саме по собі викликає сумніви у правдивості, описаних зазначеними свідками та Потерпілого при допиті в судовому засіданні, обставин, оскільки в судовому засіданні Потерпілий пояснив, що оскільки він є працівником підприємства залізниці, його медичне обслуговування здійснюється у відповідному медичному закладі, який обслуговує працівників саме цієї галузі. При цьому, беручи до увагу ту обставину, що тілесне ушкодження йому було нанесене у вихідний день і у вказаному медичному закладі не було працівників, він змушений був дочекатись першого робочого дня, в який і звернувся за наданням йому медичної допомоги. Окрім того, в інший медичний заклад, в день отримання травми, чи наступний день, після її отримання, Потерпілий боявся звернутись, боячись за своє життя та здоров`я, оскільки тікаючи від компанії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , він чув у свою адресу погрози життю та здоров`ю з боку вказаних осіб. З тієї ж причини, ОСОБА_4 не звернувся у поліцію відразу ж після вчинення кримінального правопорушення відносно нього ОСОБА_5 .
Щодо посилання Захисника ОСОБА_7 на причини травми, вказані Потерпілим при зверненні до лікаря «Вузлової лікарні ст. Ковель ДТГО Львівської залізниці» за медичною допомогою 14.08.2017 року та відображені у наданій експерту для проведення судово-медичної експертизи амбулаторній карті хворого №4682, відповідно до запису в якій значиться, що ОСОБА_4 впав на цеглу, то, як вже було зазначено вище, у резолютивній частині висновку експерта №152 від 20.09.2017 року було вказано, що експертом не здобуто судово-медичних даних про те, що вищеперераховані ушкодження утворилися при падінні з висоти власного зросту, що, саме по собі, спростовує факт отримання вказаного тілесного ушкодження внаслідок падіння з висоти власного зросту на цеглу.
Таким чином, Ратнівський районний суд Волинської області дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, яке полягає в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя та спричинило тривалий розлад здоров`я, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КК України, є доведеною.
З огляду на наведене, ОСОБА_7 вчинив умисне нанесення середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя та спричинило тривалий розлад здоров`я, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 122 КК України.
При цьому Суд зазначає, що ч. 1 ст. 122 КК України містить санкцію за вчинення передбаченого у ній злочину, яка дозволяє його класифікувати відповідно до ст. 12 КК України, як злочин середньої тяжкості.
Обставинами, які, відповідно до норми ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, у даному випадку, Судом не виявлені.
Обставини, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання - відсутні.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , Суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості вчинення, дані про особу винного, який є особою молодого віку без достатнього життєвого досвіду, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності, наявність у нього постійного місця проживання, його майновий стан те, що обвинувачений не працює, що виключає можливість застосування до нього покарання у виді виправних робіт, проживає з сім`єю брата, відповідно до висновку, зазначеного у досудовій доповіді орагну пробації, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої суспільної небезпеки та беручи до уваги позицію Прокурора з приводу призначення покарання, вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції статті Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, а саме: позбавлення волі. При цьому, беручи до уваги, що Обвинувачений вину у скоєнні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КК України, не визнає, Суд не вважає за можливе призначити покарання, ближче нижньої межі, встановленої санкцією ч. 1 статті 122 КК України.
Враховуючи встановлені обставини, особу обвинуваченого, тяжкість злочину, позицію органу пробації, викладену у досудовій доповіді, Суд вважає, що виправлення обвинуваченого й попередження вчинення ним нових злочинів можливе без реального відбуття покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання із випробуванням з покладенням на нього передбачених ст. 76 цього Кодексу обов`язків.
Позов мотивує тим, що розлад здоров`я, який був спричинений йому злочином, порушив нормальний устрій життєдіяльності Потерпілого, він зазнав інтенсивних як фізичних, так і душевних психічних переживань, що потягло до негативних змін у його житті, не мав можливості працювати протягом тривалого часу, в момент завдання Потерпілому тілесних ушкоджень, він переніс значний фізичний біль, переніс емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності тощо.
ОСОБА_5 цивільний позов не визнав.
Суд, заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали позову, дійшов висновку про те, що цивільний позов слід задовольнити частково.
Суд розглядає цивільний позов у межах заявлених позовних вимог (ч. 5 ст. 128 КПК, ст. 13 ЦПК України) і на підставі наданих сторонами доказів.
Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав, особою яка її завдала, і така шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням та вини останнього в її заподіянні.
Суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін. Суд, сприяючи сторонам в реалізації їхніх процесуальних прав, роз`яснював обов`язок довести обставини, на які вони посилаються як на підставу вимог і заперечень. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно зі ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Суд вважає, що даним злочином потерпілому спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості і завдано моральної шкоди.
У пунктах 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснено зокрема про те, що позивач має навести у заяві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується, і що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Визначивши розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в судовому рішенні відповідні мотиви.
Оскільки достатніх обґрунтувань розміру відшкодування моральної шкоди та критеріїв визначення її розміру не наведено ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні, а тому, визначаючи розмір на відшкодування моральної шкоди, Суд виходить із наявних у справі матеріалів.
Виходячи з принципів розумності та справедливості, характеру злочину, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, вини особи, діями якої завдано моральну шкоду та інших обставин, що мають істотне значення, таких як ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, його матеріальний стан, що передбачено ст. 23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з огляду на наведені обставини, поведінку обвинуваченого і потерпілого, Суд вважає, що розумним та справедливим відшкодуванням моральної шкоди є стягнення з обвинуваченого 5000 грн.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст.369-371 КПК України, Суд
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю в два роки, зобов`язавши ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 5000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ратнівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1