Справа № 496/309/18
Провадження № 1-кп/496/146/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Біляївка в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Унгени республіки Молдова, громадянина України, українця, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с/з Мичурінський Тимирязівського району Северо-Казахстанської області, Республіки Казахстан, громадянина України, українця, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2017 року, біль точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 користуючись вільним доступом та відсутністю будь-якого спостереження, пройшов до котельні консервного заводу приватного сільськогосподарського підприємства «Курган» за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Березань, по вул. Центральній, 59-Б, де побачив прожарювальний котел, вартістю 1300 грн., у зв`язку з чим у останнього з корисливих мотивів виник умисел на таємне викрадення вказаного котлу.

Далі, 15 грудня 2017 року, біль точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний намір вступив в злочинну змову з ОСОБА_6 .

Діючи спільно, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 на автомобілі марки ЗАЗ 968 М005 д.н.з. НОМЕР_1 з причепом, під керуванням останнього, під`їхали до котельні консервного заводу приватного сільськогосподарського підприємства «Курган» за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Березань, по вул. Центральній, 59-Б, де реалізуючи свій злочинний намір направлений на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 завантажили прожарювальний котел, залишковою балансовою вартістю 1300 грн., що належить приватному сільськогосподарського підприємства «Курган», до причепу.

Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись зазначеним вище майном на власний розсуд, спричинивши приватному сільськогосподарському підприємству «Курган» матеріальну шкоду на суму 1300 грн.

Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 29 січня 2018 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та представником потерпілого ОСОБА_4 , було укладено угоду про примирення у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

З вказаної угоди від 29 січня 2018 року вбачається, що її сторони - підозрювані ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та представник потерпілого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001063 дійшли згоди щодо формулювання підозри та її правової кваліфікації, яка ніким не оспорюється. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 повністю визнали свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні; сторони угоди зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, зокрема, пом`якшуючу покарання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Сторони угоди узгодили призначення покарання підозрюваним ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік, разом і з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. Матеріальних та моральних претензій сторони одна до одної не мають і цивільний позов по справі не заявлявся.

В угоді зазначено, що її сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Ухвалою суду від 05 лютого 2018 року, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання на 20.03.2018 р., на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст. ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в підготовчому судовому засіданні, розуміючи роз`яснені судом надані їм законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про примирення; характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого вони визнають себе винуватими; вид покарання, який буде до них застосований у разі затвердження угоди судом, наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просили суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнали себе винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначили, що в повній мірі розуміють наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Представник потерпілого ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наполягав на затвердженні угоди про примирення.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні, зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тож просив цю угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.

На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачені усвідомлюють свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до них застосовано, а також усвідомлюють наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

Таким чином, суд, заслухавши думку сторін угоди та висновок прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України приходить до наступного.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року, суд наголосив, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення».

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28 жовтня 2010 року та «Боротюк проти України» від 16 грудня 2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «… ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»).

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно із ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається із обвинувального акту та угоди про примирення, дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, класифікуються як злочин середньої тяжкості.

Зміст угоди про примирення від 29 січня 2018 року вбачається, що її сторони - підозрювані ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та представник потерпілого ОСОБА_4 , відповідає вимогам, встановленим в ст. 471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.

Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її сторони; формулювання підозри та її правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.

Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зможуть виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Для з`ясування добровільності укладення угоди прокурором надані матеріали провадження № 0001063, які судом вивчені на предмет наявності скарг обвинувачених під час досудового розслідування.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 цілком розуміють права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, що і обвинувачені і представник потерпілого розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Згідно з угодою про примирення від 29 січня 2018 року, її сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, визнаючи, шляхом її укладення доведеним, що 15 грудня 2017 року, біль точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 користуючись вільним доступом та відсутністю будь-якого спостереження, пройшов до котельні консервного заводу приватного сільськогосподарського підприємства «Курган» за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Березань, по вул. Центральній, 59-Б, де побачив прожарювальний котел, вартістю 1300 грн., у зв`язку з чим у останнього з корисливих мотивів виник умисел на таємне викрадення вказаного котлу. Далі 15 грудня 2017 року, біль точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний намір вступив в злочинну змову з ОСОБА_6 . Діючи спільно ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 на автомобілі марки ЗАЗ 968 М005 д.н.з. НОМЕР_1 з причепом під керуванням останнього, під`їхали до котельні консервного заводу приватного сільськогосподарського підприємства «Курган» за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Березань, по вул. Центральній, 59-Б, де реалізуючи свій злочинний намір направлений на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 завантажили прожарювальний котел, залишковою балансовою вартістю 1300 грн., що належить приватному сільськогосподарського підприємства «Курган», до причепу. Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись зазначеним вище майном на власний розсуд, спричинивши приватному сільськогосподарському підприємству «Курган» матеріальну шкоду на суму 1300 грн.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Угода між обвинуваченими та представником потерпілого відповідає вимогам КПК України, дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кваліфіковані вірно, фактичні підстави для визнання винуватості обвинувачених - наявні, узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст. 65 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття та добровільне відшкодування збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття та добровільне відшкодування збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що укладена між підозрюваними ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та представником потерпілого ОСОБА_4 угода про примирення підлягає затвердженню на підставі п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі - металевий котел, діаметром приблизно 1,6 м, вагою приблизно 200 кілограм, внутрішня частина якого виконана з нержавіючого металу, - підлягає залишення за належністю. СD диск підлягає зберіганню при матеріалах справи.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 органом досудового розслідування не обирався.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт, накладений ухвалами слідчого судді на металевий котел, діаметром приблизно 1,6 м, вагою 200 кілограм, внутрішня частина якого виконана з нержавіючого металу, який було виявлено на території «Южатоменергокомплект», що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та на: СД диск жовтого кольору з написом, виконаним типографським способом у вигляді сполучення літер у верхній частині диску «VS» на правій частині диску напис у вигляді сполучення літер «CD-R compact disk», з лівої сторони напис у вигляді сполучення цифр та літер «700 mb, 80 min, 52x» - підлягає скасуванню.

Керуючись с. 174, п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 368, ч. 1 ст. 369, ст. ст. 373-376, 471, 473, 474, 475 КПК України, ст.ст. 65,66,67 КК України суд,
У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 29 січня 2018 року про примирення між підозрюваними ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та представником потерпілого ОСОБА_4 , що укладена у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 грудня 2017 року за № 0001063.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) р оки.

На підставі ч. 1, 4 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти повноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1, 4 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти повноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 26 січня 2018 року на металевий котел, діаметром приблизно 1,6 м, вагою 200 кілограм, внутрішня частина якого виконана з нержавіючого металу, який було виявлено на території «Южатоменергокомплект», що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та на: СД диск жовтого кольору з написом, виконаним типографським способом у вигляді сполучення літер у верхній частині диску «VS» на правій частині диску напис у вигляді сполучення літер «CD-R compact disk», з лівої сторони напис у вигляді сполучення цифр та літер «700 mb, 80 min, 52x» скасувати.

Речові докази металевий котел, діаметром приблизно 1,6 м, вагою 200 кілограм, внутрішня частина якого виконана з нержавіючого металу вважати повернутими за належністю.

Речовий доказ - СД диск жовтого кольору з написом, виконаним типографським способом у вигляді сполучення літер у верхній частині диску «VS» на правій частині диску напис у вигляді сполучення літер «CD-R compact disk», з лівої сторони напис у вигляді сполучення цифр та літер «700 mb, 80 min, 52x» зберігати при матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст. 394 КПК України, а саме: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1