АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1852/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09 березня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 2- го відділу 1-го управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_10 погоджене прокурором відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 06 травня 2018 року 09 годин 05 хвилин , щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст.14, ч.3 ст.258, ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним даних кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винним у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, дані про особу підозрюваного, ступінь соціальних зв`язків підозрюваного, та прийшов до висновку про відсутність достатніх стимулюючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в клопотанні органу досудового розслідування в застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його підзахисному. . На думку захисника ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки його висновки про обґрунтованість підозри не відповідають фактичним обставинам справи, апелянт наголошує на тому, що підозра у вчиненні злочину, про які повідомлено ОСОБА_9 є передчасною та необґрунтованою, оскільки ґрунтується на суперечливих доказах. Зазначає апелянт про те, що підозра ОСОБА_9 у вчиненні готування до терористичного акту, тобто за ч.1 ст.14, ч.3 ст.258 КК України обґрунтована лише суб`єктивними свідченнями особи на ім`я ОСОБА_12 , який будучи, виходячи з матеріалів провадження, особою причетною до вчинення злочину, 03.03.2018 року допитаний в якості свідка без присутності адвоката. Вказана особа повідомила лише те, що із розмов з ОСОБА_9 , їй стало відомо, що ОСОБА_9 , планує вчинення серії терактів. В цей же час у повідомленні про підозру ОСОБА_9 та у клопотанні про обрання йому запобіжного заходу ОСОБА_12 зазначається, як співучасник злочину. Покази співучасника особливо тяжкого злочину, надані без участі захисника та у статусі «свідка» викликають обґрунтовані сумніви як у своїй правдивості так і у допустимості, виходячи з вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт вказує, що твердження слідства про начебто планування ОСОБА_9 терактів у центральній частині міста Київ та стосовно вищих посадових осіб України не обґрунтовані жодними доказами. Не відповідають дійсності й твердження про радикальне антиукраїнське налаштування ОСОБА_9 , про те, що він сповідує ідеї проросійської направленості та не сприймає діючу державну владу в України та поділяє погляди керівників терористичних організації «ДНР» та «JIHP».Не засновані на жодному доказі викладені слідством у повідомленні про підозру обставини вчинення злочину, їх місце, час та мета.Жодних об`єктивних доказів того, що ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою групою осіб вчинив готування до терористичного акту слідством не отримано та взагалі не існує.
Посилається апелянт на необґрунтовану підозру за ч.1 ст.263 КК України, так як дане твердження не підтверджено жодним доказом, зокрема щодо носіння, зберігання, придбання і передача вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
При цьому апелянт зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги дані, що характеризують особу ОСОБА_9 та вказує, що сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед позитивними даними про особу підозрюваного. Апелянт вважає, що органом досудового розслідування не доведено існування ризиків та того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги, пояснення прокурорів, які заперечували проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження по розгляду клопотання органу досудового розслідування, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя, всупереч твердженням захисника, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст.14, ч.3 ст.258, ч.1 ст.263 КК України.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на можливу причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Зокрема такими даними є відомості, які містяться в висновку експертів комплексної судової вибухово-технічної, балістичної експертизи та експертизи гранатометів і ствольної артилерійської зброї від 14.02.2018 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом огляду від 24.11.2017 року, інформацією про перетини державного кордону України ОСОБА_9 , протоколом обшуку від 08.03.2018 року автомобіля, протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 та інших документах, зібраних під час досудового розслідування, що були надані стороною обвинувачення слідчому судді.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень.

Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_9 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, у клопотанні органу досудового розслідування та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри. Отже, слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи захисника про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри є необґрунтованими.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на підвищену суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також з огляду на конкретні обставини кримінального провадження. Зокрема наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, всупереч твердженням захисника, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, експертів, спеціалістів та інших учасників у кримінальному провадженні.

Таким чином, доводи захисника про відсутність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КК України, є непереконливими.

Посилання сторони захисту про те, що ОСОБА_9 мав право без перешкод перетинати лінію розмежування та відвідувати тимчасово окуповану територію маючи при собі зброю не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки надані захисником в суді апеляційної інстанції копії довідок СБУ щодо таких дозволів датовані лише 2014-2015 роками

Не погоджується колегія суддів з доводами захисника щодо відсутності даних про можливу причетність ОСОБА_9 до інкримінованих правопорушень, оскільки підозра ґрунтується не тільки на протоколі допиту свідка ОСОБА_12 , дані якого, захисником ставляться під сумнів, але і іншими доказами вказаними в клопотанні органу досудового розслідування, які підтвердженні доданими до клопотання матеріалами, та які зазначені в ухвалі слідчого судді. .

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання ОСОБА_9 процесуальних обов`язків.

Крім того колегія суддів зважує і на ту обставину, що обравши щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд правильно прийняв рішення, не визначивши підозрюваному розмір застави в порядку, передбаченому ст. 183 КПК України з огляду на тяжкість злочинів інкримінованих підозрюваному ОСОБА_9 .

За наведених вище обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання народного депутата України ОСОБА_13 про взяття ОСОБА_9 на поруки.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09 березня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 2- го відділу 1-го управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_10 погоджене прокурором відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 06 травня 2018 року 09 годин 05 хвилин , щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст.14, ч.3 ст.258, ч.1 ст.263 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Клопотання народного депутата України ОСОБА_13 про взяття ОСОБА_9 на поруки залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4