Справа № 635/7586/17
Провадження по справі №1-кп/635/546/2018
У Х В А Л А
06 квітня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора - ОСОБА_2 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
секретар судового засідання ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.121 КК України,
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
В ході судового розгляду прокурором заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 з підстав наявності обґрунтованої підозри та обвинувачення останнього у вчиненні інкримінованих злочинів та продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , суворість покарання, що дає підстави вважати, що обвинувачений може покинути територію України з метою переховування від суду та уникнення покарання за вчинений злочин. Зважаючи на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень стосовно дорослої особи, яка перебувала в уразливому стані, а також на те, що свідки по даному кримінальному провадженню є місцевими жителями смт. Буди Харківського району Харківської області та є знайомими обвинуваченого, останній може незаконно впливати на потерпілу, свідків, та інших обвинувачених. Обвинувачений ОСОБА_8 також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, про що свідчить зміна його позиції щодо визнання своєї вини. Крім того, наявні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, що обумовлено наявністю у обвинуваченого непогашеної судимості.
Прокурором також заявлені клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_11 в певний період часу. В обґрунтування клопотань прокурор посилався на тяжкість кримінальних правопорушень, вчинення яких інкримінується обвинуваченим; суворість покарання, що дає підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні; доведеність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ними інкримінованих злочинів; продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинувачених переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, а відносно обвинуваченого ОСОБА_10 крім зазначених ризиків, продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою, посилаючись на порушення його прав та недоведеність існування ризиків, на які посилається прокурор в обґрунтування свого клопотання про продовження строку тримання під вартою. Обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу та, посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, зазначив, що протягом судового розгляду, він активно сприяє у розгляді справи по суті, не має наміру перешкоджати судовому розгляду, переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, має постійне місце проживання та реєстрації, його сім`я потребує допомоги, зокрема його хвора мати ОСОБА_13 ,а тому вважає, що на даному етапі розгляду справи відсутні будь-які підстави для продовження строку тримання його під вартою. Обвинувачений зазначає, що ані тяжкість інкримінованих йому злочинів, ані суворість покарання не є доказом існування ризиків, на які посилається прокурор. Вважає, що застосування до нього більш м`якого виду запобіжного заходу ніяким чином не вплине на ефективний розгляд справи по суті.
Захисник ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , посилаючись на недоведеність та необґрунтованість існування ризиків, які були зазначені прокурором.
Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у судовому засіданні не заперечувати проти продовження відносно них строку запобіжного заході у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_14 - ОСОБА_7 підтримала позицію обвинуваченого та просила врахувати ту обставину, що у обвинуваченого народилася дитина.
Обвинувачений ОСОБА_11 у судовому засіданні не заперечував проти продовження відносно нього строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період часу.
Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачених.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період часу відносно ОСОБА_11 з наступних підстав.
Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2017 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 жовтня 2017 року. Строк тримання під вартою обвинуваченого неодноразово продовжувався у встановленому КПК України порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2018 року строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою продовжено до 13 квітня 2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 закінчується 13 квітня 2018 року.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча суворість можливого вироку є елементом, який має бути прийнятим до уваги при оцінці ризику переховування від правосуддя або вчинення злочину повторно, необхідність продовження строку тримання під вартою не може оцінюватися з виключної абстрактної точки зору та лише з точки зору тяжкості злочину (рішення у справі «Мамедов проти Росії»).
Питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).
При обранні та продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 під час досудового розслідування слідчий суддя встановив у тому числі наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотань про продовження строку тримання під вартою, а саме ризиків можливості обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні. Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, ту обставину, що свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, суд погоджується з доводами прокурора, що зазначені ризики продовжують існувати. Оцінюючи наявність ризику можливості незаконного впливу на потерпілу та свідків, суд також приймає до уваги зухвалу поведінку обвинуваченого в судовому засіданні по відношенню до інших учасників справи, яка виражається в нетактовних та образливих висловлюваннях на адресу останніх.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує особистість обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою, в якій обвинувачені зазнають судового переслідування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).
ОСОБА_8 обвинувачується у тому числі у вчиненні тяжкого злочину, за який санкція статті кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. У суду відсутні підстави вважати про наявність у ОСОБА_8 постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, членів родини, з якими він спільно проживає, та інших осіб на його утриманні, обвинувачений не має місця роботи або навчання, судом також не встановлено наявності будь-яких інших зв`язків обвинуваченого з державою.
Існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується наявністю у обвинуваченого ОСОБА_8 судимостей за вироком Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2010 року за ч.3 ст.185 КК України та за вироком Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2011 року, яким він був засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 24 липня 2014 року за відбуттям строку покарання.
Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, з урахуванням його ролі як співучасника згідно висунутого обвинувачення, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Таким чином, враховуючи тяжкість обвинувачення у сукупності з зазначеними обставинами щодо особи обвинуваченого ОСОБА_8 , суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою строком на шістдесят днів з підстав продовження існування ризиків можливості переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків та обвинувачених у даному кримінальному провадженні та можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Разом з тим, суд вважає не доведеним та не обґрунтованим прокурором наявність існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченим перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Дані щодо постійного місця проживання та реєстрації обвинуваченого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 не зменшує ризик можливості переховування обвинуваченого від суду, зокрема ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, що є підставою для відмови у звільненні особи з під варти, виходячи з принципів конвенційного прецедентного права (рішення по справі «Штегмюлллер проти Австрії». Надана обвинуваченим ОСОБА_8 медична довідка про стан здоров`я ОСОБА_13 жодним чином не підтверджує родинних зв`язків обвинуваченого із зазначеною особою та необхідність надання їй допомоги саме обвинуваченим. Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на більш м`який.
При вирішенні клопотань прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період часу відносно ОСОБА_11 суд виходить з наступного.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_9 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 21 лютого 2018 року, зобов`язано ОСОБА_9 протягом часу дії запобіжного заходу: прибувати за кожною вимогою до суду, носити електронний засіб контролю, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_10 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , строком до 21 лютого 2018 року, зобов`язано ОСОБА_10 протягом часу дії запобіжного заходу: прибувати за кожною вимогою до суду, носити електронний засіб контролю, дати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 січня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_11 змінено застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому в період часу з 16 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_4 , та зобов`язано протягом часу до 21 лютого 2018 року включно: прибувати за кожною вимогою до суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Строк тримання обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під домашнім арештом закінчується 19 квітня 2018 року.
Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 злочинів, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді від семи до десяти років позбавлення волі, санкція ч.2 ст. 296 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі до чотирьох років. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме домашній арешт. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Вирішуючи питання про продовження строків домашнього арешту, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим, дані про особу обвинувачених.
З урахуванням встановлених при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, тяжкості обвинувачення у сукупності з даними особи обвинувачених, а також позиції обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та їх захисників, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, а також такої обставини, що потерпілий та свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, суд погоджується з доводами прокурора, що зазначені ризики продовжують існувати, а тому вважає наявними підстави для продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово, та продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому в певний час без дозволу суду залишати житло, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Разом з тим, прокурором не надано жодних доказів на підтвердження наявності існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості вчинення обвинуваченим ОСОБА_14 іншого кримінального правопорушення.
Вказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, тому є всі підстави вважати, що ця міра запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 197, 199, 331 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.
Строк тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27» обвинуваченому ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.121 КК України продовжити на шістдесят днів - до 04 червня 2018 року.
В задоволенні клопотання ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який - відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під домашнім арештом - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під домашнім арештом до двох місяців - до 06 червня 2018 року, який полягає в забороні обвинуваченому в період часу з 16 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_4 .
Зобов`язати ОСОБА_11 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (пасторти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`зд в Україну.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під домашнім арештом - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під домашнім арештом з застосуванням засобів електронного контролю до двох місяців - до 06 червня 2018 року, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .
Зобов`язати ОСОБА_9 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- носити електронний засіб контролю;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під домашнім арештом - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під домашнім арештом з застосуванням засобів електронного контролю до двох місяців - до 06 червня 2018 року, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 .
Зобов`язати ОСОБА_10 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- носити електронний засіб контролю;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали в частині продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 до 04 червня 2018 року.
Встановити строк дії ухвали в частині продовження строку тримання під домашнім арештом обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до 06 червня 2018 року.
Копію ухвали направити для виконання в частині продовження строку тримання під домашнім арештом обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до Харківського ВП ГУНП в Харківській області за місцем проживання обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Роз`яснити ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1