АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року,
Цією ж ухвалою продовжено ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24.12.2017 року включно.
На ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій він не погоджується з даною ухвалою в частині продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і просить її в цій частині змінити, змінивши запобіжний захід ОСОБА_3 на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.
Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам закону, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно відмовити, виходячи з наступного.
Згідно із положеннями ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
При цьому, частина друга наведеної норми закону регламентує, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення відповідних судових рішень, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України.
Отже, відповідно до положень ст. 392 КПК України, рішення про продовження строку тримання під вартою, прийняті під час судового провадження, окремому оскарженню не підлягають.
Відповідно до ч. 4 ст. 314 КПК України, серед судових рішень, які має право прийняти суд у підготовчому судовому засіданні, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені лише ухвали суду про повернення обвинувального акта та клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Між тим, апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 не містить жодних апеляційних вимог щодо постановленого судом першої інстанції рішення про повернення прокурору обвинувального акта стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Таким чином, захисником ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, а тому, згідно з вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України, у відкритті провадження за його апеляційною скаргою слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 392, ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя,
відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати захиснику ОСОБА_2 разом з апеляційною скаргою.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на підставі ч. 6 ст. 399 КПК України.

Суддя
Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_1