В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2018 року Справа № 595/1369/17
Номер провадження1-кп/608/52/2018
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого суду судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня., одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого,
який обвинувачується в вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 Кримінального кодексу України,--
23 серпня 2017 року в обвинуваченого ОСОБА_5 виник умисел на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення із недіючого кар`єру, який розташований за межами населеного пункту на території Переволоцької сільської ради Бучацького району Тернопільської області, між селами Переволока та Зелена Бучацького району Тернопільської області
Реалізуючи такий намір, 23 серпня 2017 року в період часу з 8-ї до 9-ї години обвинувачений ОСОБА_5 прийшов до недіючого кар`єру, який розташований за межами населеного пункту на території Переволоцької сільської ради Бучацького району Тернопільської області між селами Переволока та Зелена Бучацького району Тернопільської області та в порушення правил охорони розробки надр, передбачених ст. 16 Кодексу України про надра, яка встановлює загальні правила ліцензування діяльності стосовно використання надр, не маючи спеціального дозволу, всупереч ст.ст. 19, 20 Кодексу України про надра, ст.ст. 57, 125, 126 Земельного кодексуУкраїни, які встановлюють порядок виникнення права використання земельної ділянки, а також порушивши вимоги ст. 56 Кодексу України про надра, які стосуються основних правил охорони надр, не маючи спеціального дозволу на роботу з видобутку корисних копалин, діючи умисно та переслідуючи корисливий мотив, за допомогою лома, молота, лопати, які взяв у себе за місцем проживання, незаконно видобув 0,5 метра кубічних пісковику, який згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року (в редакції від 28 грудня 2011 року № 1370) «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 240 Кримінального кодексу України, за ознаками: незаконного видобування корисної копалини загальнодержавного значення - пісковику.
19 вересня 2017 року між прокурором та обвинуваченим, з участю захисника ОСОБА_4 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам вищезазначеної правової норми. У ній, зокрема, зазначено: сторони угоди, формулювання висунутої підозри, її правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, істотні для даного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, в угоді зазначено узгоджене сторонами покарання та наявна згода обвинуваченого на його призначення, а також зазначено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ч. 2 ст.473 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки її невиконання; угода скріплена підписами сторін угоди.
Так, згідно даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 2 ст. 240 Кримінального кодексу України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений з застосуванням ст. 69 Кримінального кодексу України ( згідно угоди обставинами застосування ст. 69 Кримінального кодексу України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини, позитивна характеристика обвинуваченого з місця проживання, а також те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності) в виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України при прийнятті рішення в підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 4 ст. 469 зазначеного Кодексу угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується в вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 Кримінального кодексу України,який згідно ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотаннями про звільнення його від відбування покарання внаслідок акту амністії, посилаючись на те, що він має неповнолітню дитину.
Відповідно до вимог п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Злочин в якому обвинувачується ОСОБА_5 згідно статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до умисних злочинів середньої тяжкості.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 2 серпня 2000 року обвинувачений ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З довідки служби в справах дітей Бучацької районної державної адміністрації № 542/01-12 від 13 грудня 2017 року вбачається, що службою не розглядалися матеріали про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Переволока Бучацького району, щодо його сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , висновок до суду не подавався.
Отже, з врахуванням наведених обставин є підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази: лопату, молот, лом, зразки каменю та камінь в кількості 0,5 метра кубічних конфіскувати.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
Затвердити угоду від 19 вересня 2017 року про визнання винуватості між стороною обвинувачення, представником якої є прокурор Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_5 винуватим в вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 Кримінального кодексу України та з застосуванням ст. 69 Кримінального кодексу України призначити йому узгоджене сторонами покарання в виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання внаслідок амністії.
Речові докази: лопату, молот, лом, зразки каменю та камінь в кількості 0,5 метра кубічних конфіскувати.
Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, до апеляційного суду Тернопільської області через Чортківський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1