Дата документу Справа № 317/177/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний № 317/177/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/75/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 82 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2018 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника засудженого - адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 1 лютого 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійськ Саратовської області РФ, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,
про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі,
В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до ухвали районного суду ОСОБА_9 був засуджений вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 серпня 2012 року за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 21.01.2016 року засудженому відповідно до ст. 72 КК України було зараховано у строк призначеного покарання термін попереднього ув`язнення з 3 жовтня 2011 року по 27 лютого 2013 року.
Початок строку відбування покарання 3 жовтня 2011 року, кінець строку 10 травня 2020 року.
16 січня 2017 року засуджений ОСОБА_10 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, посилаючись на те, що з 10 січня 2017 року має право на вказану пільгу, своєю сумлінною працею і позитивною поведінкою довів, що став на шлях виправлення.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 1 лютого 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання з тих підстав, що засуджений не протягом всього часу відбування покарання проявляв себе як такий, що став на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення ст. 82 КК України, яке суперечить його точному змісту. Просить апеляційний суд постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що з моменту складання характеристики у лютому 2016 року поведінка засудженого змінилася в позитивну сторону, про що свідчить динаміка заохочень. Взагалі, за весь час відбування покарання, засуджений отримував заохочення 8 разів не лише за сумлінну по віденку, але і за ставлення до праці.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка не підтримала апеляційну скаргу, ухвалу суду першої інстанції вважала законною та обґрунтованою, оскільки дійсно поведінка засудженого не свідчить, що вона у весь час відбування покарання була стабільно позитивною, працевлаштований в колонії лише з січня 2016 року, відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого та тяжких злочинів, має несплачені цивільні позови, заслухавши захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу прокурора підтримав та вважав, що відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції невірно застосував ст. 82 КК України, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апеляційної скарги прокурора про те, що засуджений ОСОБА_11 своєю поведінкою і відношенням до праці довів, що він став на шлях виправлення, оскільки суд першої інстанції повно і всебічно дослідивши надані йому матеріали, на підставі об`єктивних доказів зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для заміни засудженому не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі відповідно до ст. 82 КК України, виходячи із змісту якої головним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а перебування засудженого на шляху до виправлення.

Висновок суду про те, що засуджений став на шлях виправлення повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що з восьми заохочень, які засуджений отримав впродовж всього строку відбування покарання, чотири останніх заохочень він отримав в останній рік, що передував зверненню до суду з поданням.

Також засуджений двічі піддавався стягненню: 12 листопада 2012 року (до набрання вироком законної сили) за зберігання заборонених предметів та 4 грудня 2015 року за вживання рідини з ознаками бродіння. За вказані порушення він поміщувався до Карцеру на 10 діб та до ДІЗО на 15 діб.

Матеріали справи свідчать, що поведінка ОСОБА_9 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що до теперішнього часу ОСОБА_11 не проявив себе як такий, що став на шлях виправлення.

Таким чином, на думку судової колегії, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не вказують на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 404, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 1 лютого 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4