Ухвала
26 грудня 2017 р.

м. Київ
провадження № 51-18 ск 17
Верховний Суд у складі колегії суддів другої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши касаційну скаргу касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року про повернення апеляційної скарги в межах кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України,
встановив:
Вироком Печерського районного суду м. Києва 14 серпня 2017 року, затверджено угоду від 07 липня 2017 року між прокурором Бориспільської місцевої прокуратури та ОСОБА_5 , та останнього засуджено за ч. 2 ст. 149 КПК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Не погоджуючись з вказаним вироком місцевого суду, ОСОБА_4 подав до апеляційного суду апеляційну скаргу.
Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на підставі ч. 3 ст. 399 КПК повернуто, оскільки вона подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу судді апеляційного суду, а кримінальне провадження направити до апеляційного суду для розгляду.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, Суд дійшов висновку, що скаргу слід залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, що подає скаргу.
Вказуючи на незаконність ухвали апеляційного суду, ОСОБА_4 зазначає, що вирок відносно ОСОБА_5 стосується його інтересів, але посилається переважно на тексти повідомлень про підозру його та ОСОБА_5 , а також на схожість формулювань обвинувальних актів стосовно нього та ОСОБА_5 .
Однак у касаційній скарзі скаржник не навів належного обґрунтування, як саме зміст вироку Печерського районного суду м. Києва 14 серпня 2017 року щодо ОСОБА_5 вказує на його співучасть у вчиненні злочину із засудженим, і у такий спосіб створює преюдицію та всупереч презумпції невинуватості встановлює його причетність до вчинення злочину.
Таким чином, в касаційній скарзі не міститься обґрунтування необхідності скасування ухвали судді апеляційного суду на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 393, 399, 412, цього Кодексу
Крім того, викладені у касаційній скарзі вимоги до суду касаційної інстанції в частині «направлення» провадження в апеляційний суд для розгляду не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, яка передбачає можливість «призначення» нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3