УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.11.2017 року місто Одеса
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Байканур Кзил Ординської області Казахстан, громадянина України, фактично проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , кухаря господарчого відділення 3 підрозділу військової частини НОМЕР_1 , солдата
підозрюваного в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-
З клопотання слідчого вбачається, що 29.04.2016 між Міністерством оборони України, в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 полковника ОСОБА_7 , з одного боку, та громадянином ОСОБА_5 , з іншого боку, укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу.
У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №141 від 06.07.2016 ОСОБА_5 призначено на посаду кухаря їдальні взводу матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення зазначеної військової частини, зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення при військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 06.07.2016, тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби.
Згодом, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №147 від 12.07.2016 ОСОБА_5 призначено на посаду кухара господарчого відділення 3 підрозділу зазначеної військової частини.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді кухара господарчого відділення 3 підрозділу військової частини НОМЕР_1 , умисно, не маючи відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, о 08 годині 30 хвилин 12.07.2017 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухиляється від проходження військової служби до теперішнього часу, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем строкової служби, де санкція зазначеного злочину передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії тяжких злочинів.
Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: повідомленням тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , матеріалами службового розслідування, показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими матеріалами кримінального провадження.
13.11.2017 р. ОСОБА_5 було затримано на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 31.08.2017 року.
13.11.2017 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру.
Прокурор підтримав в судовому засіданні клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають підстави слідчому судді підстави на застосування найбільш суворого заходу.
Підозрюваний та захисник, кожен окремо, під час розгляду клопотання заперечували проти застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вивчивши клопотання та матеріали справи, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, прихожу до висновку, що подання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч. 4 КК України.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 є: запобігання спробам переховуватись від органу досудового розслідування або суду, оскільки підозрюваний не з`являвся на службу та ухилявся від проходження військової служби; може незаконно впливати на свідків, вчинити інше правопорушення, зашкодити виконанню його процесуальних обов`язків.
Викладені обставини свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки.
Застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду (ст.177 КПК України).
Оскільки підозрюваний неодноразово ухилявся від проходження військової служби, слідчий суддя приходить до висновку про те, що він може ухилятись від суду та слідства.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність чи відсутність судимостей.
Також слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.
Таким чином, на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставин, слідчий суддя обґрунтовано вважає, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки ОСОБА_5 .
Враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183-184, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
1) прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі зверненні застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту затримання, тобто 13.11.2017 року і припиняє свою дію 12.01.2018 року.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя: ОСОБА_1