УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/429/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.ст.185 ч.2, 263 ч.1 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в кримінальне провадження № 279/429/17 за апеляційною скаргою заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_6 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 серпня 2017 року відносно
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі,
- за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
У відповідності з положеннями ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю вказаних злочинів у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до положення ст.71 КК України шляхом часткового приєднання призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Коростенського міськрайоннного суду Житомирської області від 25.01.2017 року у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі та призначити остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційних вимог прокурор, посилаючись на роз`яснення п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зазначає, що судом першої інстанції обвинуваченому при визначенні остаточного покарання двічі приєднано невідбуту частину покарання за вироком Коростенського міськрайоннного суду Житомирської області від 25.01.2017 року, а тому вважає зайвим застосування судом положень ч.4 ст.70 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.
Згідно вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 серпня 2017 року, визнано ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України.
Призначено ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
Покарання за сукупністю злочинів призначено за правилами ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення призначеного покарання покаранням, призначеного вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.01.2017 року, у виді чотирьох років двох місяців позбавлення волі.
Призначено ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
Покарання за сукупністю вироків призначено за правилами ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.01.2017 р. у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі та визначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання вирішено обчислювати з дня затримання ОСОБА_7 в порядку приведення вироку до виконання.
Позовні вимоги ОСОБА_10 задоволено та стягнуто на її користь з ОСОБА_7 три тисячі вісімсот гривень у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.
Речові докази 21 патрон, вирішено знищити.
Судові витрати за проведення експертизи в сумі 692 гривні 09 копійок стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 повторно 28.09.2016 року близько 22 години, знаходячись поблизу будинку №86-а по вул.Кірова м.Коростень, шляхом вільного доступу таємно викрав майно ОСОБА_9 , а саме: велосипед марки «Аист», блакитного кольору, вартістю 1700 грн.; повторно 07.11.2016 року близько 23 години, знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу таємно викрав майно ОСОБА_10 , а саме: два дитячі велосипеди марки «Pilot» вартістю по 1900 грн. кожен, чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 3800грн.
На початку травня 2017 року ОСОБА_7 на смітнику біля с.Грозино Коростенського району Житомирської області знайшов 14 проміжних військових патронів калібру 5,45 мм зразка 1974 року із стальним осердям (ПС), 7 проміжних військових патронів калібру 5,45 мм зразка 1992 року із кулями (ПП), які при собі переніс до свого місця проживання (будинку АДРЕСА_2 ), де незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу до 17.40 год. 12 травня 2017 року.
Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачені ч.2 ст.185 КК України.
Своїми умисними діями, які виразились в незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 263 КК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, пояснення потерпілого та думку прокурора, які просили апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються.
Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання є необґрунтованими.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України №18 від 10 грудня 2004 року., №8 від 12 червня 2009 року та №11 від 6 листопада 2009 року), коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші-після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України; спочатку за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього-за правилами ч.4 ст.70 КК України; потім-за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, одне з яких (ч.2 ст.185 КК) він вчинив до, а інше (ч.1 ст.263 КК) - після постановлення попереднього вироку від 25.01.2017 року, яким його було засуджено за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.71 КК України на 4 роки 2 місяця позбавлення волі.
Суд першої інстанції у вироку в частині призначення обвинуваченому покарання, врахувавши час вчинення останнім кримінальних правопорушень, наявність іншого вироку щодо обвинуваченого, ухваленого Коростенським міськрайоннним судом Житомирської області від 25.01.2017 року, чітко дотримавшись за наведених обставин правил послідовності застосування норм кримінального закону, правильно призначив ОСОБА_7 покарання (в тому числі і в частині застосування положень ч.4 ст.70 КК України).
На думку колегії суддів, в процесі судового розгляду по кримінальному провадженню істотних порушень, які б могли вплинути на вирішення питання про правильність застосування кримінального закону не допущено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора немає.
Керуючись ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 1 серпня 2017 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді: