АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/61/18 Справа № 216/1574/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 січня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської

області, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , фактично

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.3 ст. 289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обравши відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням волі, звільнивши його з-під варти.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що у вступній частині оскаржуваної ухвали невірно зазначено, що ОСОБА_7 підозрюється в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 298 КК України - така підозра не оголошувалась. Зазначає, що слідчий суддя необґрунтовано дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_7 , а в оскаржуваній ухвалі наведений лише сам перелік ризиків, передбачених законом та перелічених в клопотанні слідчого, суд в ухвалі взагалі не мотивував чим саме підтверджені ризики, які зазначені слідчим. Вказує на те, що прокурором та слідчим не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Звертає увагу на те, що не було належним чином оцінено позитивні дані про підозрюваного, у оскаржуваній ухвалі взагалі зазначено, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, що не відповідає дійсності, не зазначено, що останній має фактичне та постійне місце проживання разом зі своєю родиною - дружиною та малолітньою дитиною. Крім того, ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має міцні соціальні зв`язки. Посилається на те, що слідчим суддею не прийнято до уваги відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 3 ст. 289 КК України, однак при обранні запобіжного заходу прийнято до уваги особливу тяжкість вказаного складу злочину. В повідомленні про підозру від 05 січня 2018 року, так і в інших процесуальних документах кримінального провадження взагалі не зазначено місце, час та спосіб вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Вказує на те, що при визначенні розміру застави слідчий суддя зазначив, що її розмір обирається в межах, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, встановивши 450 розмірів прожиткового мінімуму, тим самим вийшов за межі максимально встановленого розміру у 300 прожиткових мінімумів, передбачених п.3 ч. 5 ст. 182 КПК та при цьому жодним чином взагалі не послався на будь-які об`єктивні виключні випадки, при наявності яких слідчий суддя може призначити заставу у розмірі, який перевищує 300 прожиткових мінімумів.

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 січня 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21:00 години 05 березня 2018 року, визначено розмір застави 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 792 900 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що обставини, перераховані слідчим в клопотанні, дають достатні підстави вважати, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи та створити умови для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника та просили задовольнити її, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.
Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.3 ст. 289 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення: незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПА у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 05 січня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч. 3 ст. 289 КК України.
Отже, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, за ознаками шахрайства вчиненого за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, що завдали великої матеріальної шкоди.
З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколами допиту свідків, потерпілих та протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.
Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.3 ст. 289 КК України, які відноситься до тяжких злочинів, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності провини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_7 має місце реєстрації: АДРЕСА_1 , однак за місцем реєстрації не проживає, постійно змінює адресу мешкання, номери мобільних телефонів, тобто є підстави вважати, що ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування, що підтверджується наявною інформацією оперативних підрозділів Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Також, підозрюваний ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час досудове розслідування триває, вживаються заходи на встановлення всіх речових доказів по кримінальному провадженню та знарядь вчинення кримінальних правопорушень, а саме: оригіналів паспортів, до яких було вклеєно фотокартку підозрюваного та які в подальшому було використано для вчинення кримінального правопорушення, та інших речей, за допомогою яких вчинялися кримінальні правопорушення.
Підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки фактично основною доказовою базою у даному кримінальному провадженні є показання свідків та потерпілих. Крім того, відповідно до показань свідка ОСОБА_9 , після її першого візиту до Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області з приводу фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, до неї додому вночі приходили невідомі та цікавились тим, що вона розповіла працівникам поліції та погрожували їй.
Також, підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється у зв`язку з тим, що на теперішній час не встановлено місцезнаходження автомобіля марки «Volkswagen Polo Sedan» червоного кольору, 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , у незаконному заволодінні якого підозрюється ОСОБА_7 , однак встановлено, що вказаний автомобіль 12 листопада 2016 року знято з реєстрації для реалізації, тому ОСОБА_7 може продовжити вчинення даного злочину та використовуючи інші підроблені документи перепродати вказаний автомобіль.
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
З огляду на викладене зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.
При розгляді клопотання слідчим суддею з додержанням правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ у справі Харченко проти України, розглянуто можливість застосування щодо підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, розмір якої визначено вмотивовано з урахуванням дійсних обставин вчиненого правопорушення та положень ч. 4 ст. 182 КПК України.
З огляду на викладене зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 січня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4