АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1158/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 24 січня 2017 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, громадянка України, з вищою освітою, одружена, яка не працює, маю на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судима: 22.07.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, згідно зі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджена за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та їй призначено покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі.
В силу ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута ОСОБА_7 частина покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.07.2015 року та остаточно призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
Вироком встановлено, що ОСОБА_7 11 жовтня 2015 року приблизно о 18:50 год., знаходячись в торговому залі магазину «Кроп Таун» ДП «ЛПП Україна АТ ЛПП», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 7, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, взяла з вітрини 2 пари чоловічих штанів джинсів торгівельної фірми ТМ «Cropp» загальною вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5154 від 28.12.2015 р. 854,36 грн.
Продовжуючи сувої злочинні дії, спрямовані на реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_7 сховала вищевказаний товар у свою раніше заготовлену жіночу сумку з самодільною вкладкою з багатошарових частин фольги та скотчу. Після чого, не оплативши за вказаний товар, перетнула лінію кас магазину «Кроп Таун», намагаючись вийти із приміщення із викраденим майном, однак, довести свій злочинний намір до кінця не змогла з причин, не залежних від її волі, оскільки при виході з магазину спрацювали антикрадіжні ворота, на підставі чого, остання була зупинена співробітниками охорони магазину «Кроп Таун» з неоплаченим товаром.
Захисник в апеляційній скарзі просить змінити вирок районного суду в частині призначеного покарання у зв`язку з його надмірною суворістю та призначити ОСОБА_7 більш м`яке передбачене санкцією статті обвинувачення покарання.
На обґрунтування скарги зазначила, що покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої. Вважає, що суд першої інстанції недостатньо врахував, що злочин є незавершеним, на утриманні ОСОБА_10 перебуває малолітній син, відсутність матеріальних збитків, щире каяття обвинуваченої у скоєному, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_10 відмовилася від поданої апеляційної скарги та заявила клопотання про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка вважала, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та вважала за можливе застосування до обвинуваченої акту амністії; обвинуваченої та захисника, які підтримали апеляційну скаргу адвоката та клопотання ОСОБА_7 про застосування амністії, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає, а клопотання про застосування амністії підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сама обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, зазначивши, що згодна з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_7 в межах апеляційної скарги захисника.
Наведені в апеляційній скарзі доводи про суворість призначеного покарання є непереконливими, а зазначені в ній обставини належним чином враховані судом при призначенні покарання.
Покарання призначається відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
При призначенні покарання, суд першої інстанції врахував, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до злочину середньої тяжкості, прийняв до уваги дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, скоїла корисливий злочин в період іспитового строку за попередній вироком.
Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, з чим погоджується апеляційний суд.
Разом з тим, судом першої інстанції було враховано, що по справі мається обставина, яка пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченої у скоєному злочині, перебування на утриманні ОСОБА_7 малолітньою дитини ОСОБА_9 , 2011 року народження. При таких обставинах, обвинуваченій за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України було призначено покарання, що наближено до мінімальної межі санкції статті.
Згідно з абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 р. № 7, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Таким чином, суд першої інстанції при призначенні покарання дотримався вимог ст.65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, в тому числі й ті, на які захисник посилається в апеляційній скарзі, прийняв до уваги обставину, яка пом`якшує відповідальність, та призначив покарання із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, що відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, є достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.
Наведені обставини спростовують доводи захисника про призначення занадто суворого покарання, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Крім цього, обвинувачена заявила клопотання про застосування до неї акту амністії.
Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років та не позбавлені батьківських прав.
Обвинувачена вчинила злочин до набрання чинності вказаним законом про амністію, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав не позбавлена.
З урахуванням зазначених підстав, наявності клопотання обвинуваченої, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році» та її звільнення від відбування призначеного покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Вирок Київського районного суду м.Харкова від 24 січня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , положення п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнивши її від відбування покарання один рік шість місяців позбавлення волі, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2017 року.
Звільнити її з-під варти в залі суду негайно.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: