Номер провадження: 11-сс/785/124/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.01.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

перекладача - ОСОБА_9 ,

слідчого - ОСОБА_10 ,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 12.01.2018 року, в кримінальному провадженні за №0002967 внесеному до ЄРДР 01.06.2017року за ознаками п.12 ч.2 ст.115 КК України, про продовження строку тримання підозрюваного під вартою,-

встановив:
Оскарженою ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Приморського відділу поліції у м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_11 , у кримінальному провадженні №0002967 від01.06.2017 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конак, Туреччина, турка, громадянина Туреччини, з неповною вищою освітою, студента 2-го курсу Національного Університету «Одеська морська академія», офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, строком до 11.02.2018 року, та залишено без задоволення клопотання адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 на домашній арешт.

Як вбачається з клопотання слідчого, наданого апеляційному суду, ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він 16.11.2017 року в нічний час, більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, в квартирі АДРЕСА_3 , разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та невстановленими слідством особами, діючи умисно, за попередньою змовою, в групі осіб, переслідуючи єдиний умисел направлений на позбавлення життя ОСОБА_15 , з метою його умисного вбивства, за попередньою змовою стали наносити йому удари ногами та руками в життєво важливі органи тіла, у тому числі голову. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_15 помер на місці.

При прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, його відношення до вчиненого та дані про особу підозрюваного. При цьому слідчий суддя прийняв до уваги необхідність проведення відповідних процесуальних дій, які викладені у клопотанні слідчого та для виконання яких необхідно певний час.Також слідчий суддя послався на те, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не зменшилися, про що свідчить тяжкість кримінальних правопорушень та об`єктивні дані щодо поведінки підозрюваного під час подій, які інкримінуються як злочини.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить скасувати ухвалу та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що при прийнятті рішення слідчий суддя не дотримався вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, оскільки прокурором під час розгляду клопотання в суді першої інстанції не було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Захисник посилається на те, що з наданих суду доказів не вбачається беззаперечна участь підозрюваного у вчинені інкримінованого йому злочину, а тому з огляду на приписи ст.ст. 11, 23, 24 КК України в діях підозрюваного відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.115 КК України.

Крім того, захисник посилається на те, що на момент подачі апеляційної скарги було відкрито кримінальне провадження за фактом вчинення відносно ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 129 КК України та ст. 146 КК України, відомості про які було внесене до ЄРДР на підставі ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2017 року, тобто незаконне позбавлення волі та погроза вбивством. При цьому захисник запевняє, що вказані кримінальні правопорушення відносно ОСОБА_8 було скоєно іншими підозрюваними, які до теперішнього часу залякування не припинили, через що ОСОБА_8 постійно перебуває у нервовому напруженні через страх за своє життя.

Захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , із забороною залишати житло з 20 год.00 хв. до 07 год. 00 хв.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; заслухавши слідчого; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Порядок розгляду подання щодо продовження строку тримання особи під вартою передбачений ст. 199 КПК України, а питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання щодо продовження строку тримання особи під вартою визначений змістом Глави 18 чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

При цьому, у відповідності до вимог ч.3 ст.199 КПК України повинні враховуватися дані, що заявлені ризики не зменшилися чи з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 01.06.2017року до ЄРДР зареєстровано провадження №0002967 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

19.11.2017 року ОСОБА_8 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

19.11.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115КК України.

21.11.2017 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб, а саме до 18.01.2017 року.

27.12.2017 року заступником прокурора Одеської області старшим радником юстиції ОСОБА_16 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002967 від 01.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України продовжено до 4-х місяців, тобто до 11.02.2018 року.

12.01.2018 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси підозрюваному ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11.02.2018 року.

Що стосується доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри, то вони на думку апеляційного суду є необґрунтованими, з огляду на таке.

При розгляді апеляційних скарг сторони захисту, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку апеляційного суду, обґрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України на даній стадії досудового розслідування обґрунтовується наданими органом досудового слідства доказами: витягом з ЄРДР від 01.06.2017 року; протоколом огляду місця події від 17.11.2017 року; протоколами обшуку від 19.11.2017 року та від 18.11.2017 року; протоколом про затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 19.11.2017 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 29.11.2017 року; стенограмою до протоколу проведення слідчого експеременту від 28.11.2017 року; протоколом огляду предмету та стенограми аудіо запису, отриманого з мобільного телефону марки Meizum3 not, який був добровільно виданий ОСОБА_17 ; поясненнями ОСОБА_14 від 21.11.2017 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 19.11.2017 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_13 від 19.11.2017 року.

Надані докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування вказують на можливу причетність підозрюваного ОСОБА_8 до скоєного злочину та підтверджують обґрунтованість підозри.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 оголошено про підозру та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування докази, в своїй сукупності, на даній стадії, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи захисника в частині відсутності обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає безпідставними.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор зазначив, що вони не зможуть гарантовано запобігти ризикам переховування від органів досудового розслідування, знищення або зміни на свою користь речові докази, які до теперішнього часу не вилучені, впливу на показання свідків по справі, підозрюваний, який є громадянином іншої держави може переховуватися від слідства та суду. Заявлені на стадії обрання запобіжного заходу ризики не зменшилися та вони виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обгрунтованність пред`явленої ОСОБА_8 на даній стадії досудового розслідування підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, а також існування ризиків, а саме: підозрюваний, будучи громадянином іншої держави, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні; виправдовуютьпродовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного, дає апеляційному суду прийти до висновку про законність та обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що органом досудового розслідування під час розслідування кримінального провадження та прокурорами - процесуальними керівниками в даному кримінальному провадженні, не приймаються необхідні заходи, направлені на повне, всебічне та об`єктивне розслідування обставин вчиненого злочину.

Матеріали кримінального провадження вказують на фактичну бездіяльність органу досудового розслідування та прокурора.

Так, надані захисником матеріали свідчать про неодноразові звернення сторони захисту до слідчого з клопотаннями про проведення слідчих дій з підозрюваним ОСОБА_8 , а саме допиту останнього щодо обставин вчиненого злочину, перевірки його алібі в частині його відсутності на місці вчинення злочину.

В своїх клопотаннях та поясненнях в суді апеляційної інстанції, сторона захисту посилалась на наявність у підозрюваного алібі, а саме перебування ОСОБА_8 , разом з іншим підозрюваним ОСОБА_13 на час вчинення правопорушення в іншому місці, та прибуття на місце вчинення злочину вже після скоєння вбивства потерпілого іншими особами, на причетність яких вони безпосередньо вказують. При цьому сторона захисту посилається на той факт, що підозрюваний ОСОБА_8 та ОСОБА_18 за вказівкою осіб, які на їх твердження вчинили вбивство, вчинили дії, пов`язані з приховуванням скоєного злочину.

Разом з тим, надані слідчим матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей про розгляд клопотань сторони захисту та перевірку вказаних підозрюваним обставин, шляхом проведення перехресних допитів підозрюваних, витребування інформації та вилучення доказів, що сприятиме швидкому та повному встановленню обставин вчиненого злочину. Наведені обставини вказують на незадовільний стан проведення досудового розслідування та відсутність неналежного контроля прокурорами процесуальними керівниками у даному кримінальному провадженні.

На думку апеляційного суду, таке відношення посадових осіб органу досудового слідства та прокуратури, не відповідає критеріям ефективності досудового розслідування, які випливають із завдань кримінального судочинства, визначених положеннями ст.2 КПК України.

З урахуванням зазначеного, приймаючи до уваги реальний суспільний інтерес до даного кримінального провадження, апеляційний суд вважає за необхідне встановлені в результаті апеляційного розгляду факти незадовільного стану проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні довести до відома начальника ГУНП в Одеській області та прокурора Одеської області, для вжиття заходів реагування.

Керуючись ст.ст. 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 12.01.2018 року, у рамках кримінального провадження за №0002967 внесеному до ЄРДР 01.06.2017 року за ознаками п.12 ч.2 ст.115 КК України, якою продовжено строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 до 11.02.2017 року - залишити без зміни.

Довести до відома прокурора Одеської області та начальника ГУНП в Одеській області про встановлені апеляційним судом факти незадовільного стану досудового розслідування та процесуального контролю в кримінальному провадженні, для вжиття заходів реагування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4