У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2017 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2016р. задоволено клопотання директора ТОВ ПКФ «Юніол» ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, а саме автомобіль марки Mitsubishi, модель Pajero Wagon, кузов номер НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із клопотанням в порядку ст.174 КПК України, в якому просить скасувати арешт, накладений на автомобіль марки Mitsubishi, модель Pajero Wagon, кузов номер НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 посилається на той факт, що вищезазначений автомобіль марки Mitsubishi, модель Pajero Wagon, кузов номер НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 належить їй на праві власності. Вказаний автомобіль ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_5 у вересні 2010 року. На момент придбання автомобіля, жодних обтяжень, щодо вказаного майна не було.

Крім того, у кримінальному провадженні № 0005312 власник майна, а саме, ОСОБА_6 не являється підозрюваною чи обвинуваченою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України.

В судову засідання ОСОБА_3 не з`явилась, згідно її письмового клопотання, просила розглядати клопотання про скасування арешту майна за її відсутності.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились.

Заслухавши думку заявника, дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Частиною 4 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно з ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений в установленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік (далі Узагальнення), правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

В судовому засіданні з досліджених матеріалів встановлено, що в провадженні СВ Шевченківського ОП Приморського УП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0005312 від 16.08.2013г., за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України, в зв`язку із заволодінням майном ВКФ «Юніол» ТОВ.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2016р. задоволено клопотання директора ТОВ ПКФ «Юніол» ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, а саме автомобіль марки Mitsubishi, модель Pajero Wagon, кузов номер НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_7 .

Арешт було накладено обґрунтовано, однак, на цей час правові підстави для арешту вказаного майна відпали.

Так, ОСОБА_7 не повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого злочину, не здобуто достатніх доказів причетності останньої до злочинів, які є предметом досудового розслідування.

Крім того, зважаючи на той факт, що ухвала Приморським районним судом м. Одеси винесена ще 07.09.2016р. орган досудового розслідування мав можливість провести усі необхідні слідчі та процесуальні дії щодо вилученого майна, а саме автомобілю марки Mitsubishi Pajero кузов № НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_7 за реєстраційним номером НОМЕР_2 .

Створені умови тягнуть за собою порушення прав і законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст. 41 Конституції України.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні фактів суд вважає, що такий підхід органу досудового розслідування не відповідає діючому кримінальному процесуальному законодавству України.

З огляду на викладене, є підстави вважати, що на даній стадії досудового розслідування правові підстави для подальшого арешту вказаного майна,- відпали.

Керуючись ст.ст. 167-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В
Клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2016р., задовольнити.

Скасувати арешт з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду від 07.09.2017р., а саме автомобілю марки Mitsubishi Pajero, кузов № НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_7 за реєстраційним номером НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

08.09.2017