Справа № 283/2314/17
Провадження №1-кп/283/40/2018
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
19 січня 2018 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , студента 1 курсу Малинського професійного ліцею, несудимого;

-за частиною 1 статті 185 КК України;
встановив:

06.02.2017 року близько 13 години під час уроку фізкультури ОСОБА_4 залишив спортивний зал та пішов до навчального кабінету свого класу 9-А загальноосвітньої школи № 3, яка знаходиться по вул. Суворова 1 в м. Малині Житомирської області. На одній із парт він помітив мобільний телефон марки «IMPRESSIO A 501», який належить ОСОБА_7 . Обвинувачений вирішив викрасти даний телефон.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 переконався у відсутності сторонніх осіб, які б могли завадити викраденню телефону. Після цього таємно, умисно, з корисливих мотивів, заволодів телефоном «IMPRESSIO A 501», в якому перебувала сім-картка оператора «Київстар» та картка пам?яті об?ємом 4 ГБ. Даний телефон він переніс його до приміщення їдальні, де заховав під умивальник. Через декілька днів обвинувачений переніс телефон до себе додому та ним користувався.

Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 1702 гривні.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що він 06.02.2017 року близько 13 години перебував на уроці фізкультури в Малинській загальноосвітній школі № 3. Під час уроку залишив спортивний зал та пішов до навчального кабінету свого класу 9-А. На одній із парт виявив мобільний телефон марки «IMPRESSIO», який належить ОСОБА_7 . В телефоні перебувала сім-картка оператора «Київстар» та картка пам?яті об?ємом 4 ГБ. Вирішив викрасти даний телефон, а тому, впевнившись, що його дії ніхто не помічає, забрав телефон з собою та переніс до приміщення їдальні. Там заховав його під умивальник, а через декілька днів переніс додому і ним користувався. Згодом телефон випадково розбив, але повністю відшкодував потерпілому заподіяні збитки.

Крім особистого зізнання вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується і іншими доказами, а саме:

- Стікером з ІМЕІ номерами телефону «IMPRESSIO A 501» з якого вбачається (а.с. 43), що телефон «IMPRESSIO A 501», який належить потерпілому ОСОБА_7 , має ІМЕІ номери: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

- Роздруківкою телефонних дзвінків з мобільного терміналу з ІМЕІ номером НОМЕР_2 (а.с. 52-65). З даної роздруківки вбачається, що вищевказаний мобільний термінал був вимкнутий з 06.02.2017 року до 07.03.2017 року. 07.03.2017 року з мобільного терміналу було здійснено 3 дзвінки і він знову був вимкнутий до 10.04.2017 року. З 10.04.2017 року мобільний термінал працював до 09.07.2017 року.

- Заявою представника потерпілого від 03.11.2017 року з якої вбачається, що потерпілому повністю відшкодовані завдані збитки (а.с. 67).

- Протоколом огляду від 04.11.2017 року (а.с. 73-75) відповідно до якого в кабінеті № 23 Малинського відділення поліції був оглянутий акумулятор до телефону «IMPRESSIO A 501», який добровільно видав ОСОБА_4 , пояснивши, що даний акумулятор залишився в нього від викраденого телефону, який він розбив.

- Довідками про вартість речей з яких вбачається, що вартість викрадених речей становить (а.с. 82-83):

- сім-картки оператора «Київстар» - 15 гривень,

- телефону «IMPRESSIO A 501» - 1600 гривень,

- картки пам?яті об?ємом 4 ГБ - 87 гривень.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 показала, що після вчинення крадіжки її сину було дуже соромно за вчинене діяння і він щиро розкаявся. Просив допомоги відшкодувати заподіяну ним шкоду, що і було зроблене. На даний час він у всьому її слухається.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Злочин, який вчинив ОСОБА_4 , передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, є злочином середньої тяжкості. За місцем проживання та навчання обвинувачений характеризуються позитивно.

ОСОБА_4 після вчинення злочину щиро покаявся, активно сприяв його розкриттю та відшкодував завдані збитки. Ці обставини свідчать про те, що обвинувачений на момент постановлення вироку не потребує призначення до нього покарання. У зв?язку з цим суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру. Всі учасники процесу не заперечили проти застосування до обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, а його законний представник зобов?язалась забезпечити належну його поведінку.

Прокурор вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого наступні примусові заходи виховного характеру:

-застереження;

-обмеження дозвілля у вечірній час без супроводу дорослих;

-передачу під нагляд матері.

Відповідно до ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

3. До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

4. Суд може також визнати за необхідне призначити неповнолітньому вихователя в порядку, передбаченому законом.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є неповнолітнім, вчинив злочин середньої тяжкості, внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання, то суд вважає за можливе застосувати до нього такі примусові заходи виховного характеру:

-застереження;

-обмеження дозвілля у формі заборони з 22 до 06 години без супроводу дорослих відвідувати парки, сквери, кафе до досягнення повноліття;

-передачу під нагляд матері до досягнення повноліття.

Речовий доказ: акумулятор до телефону «IMPRESSIO A 501» залишити потерпілому ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 365, 369, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України,-

ухвалив:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України.

Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді:

-застереження;

-обмеження дозвілля у формі заборони ОСОБА_4 з 22 до 06 години без супроводу дорослих відвідувати парки, сквери, кафе до досягнення повноліття;

-передачі ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_5 до досягнення повноліття.

Речовий доказ: акумулятор до телефону «IMPRESSIO A 501» залишити потерпілому ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1