УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю представника особи, яка подала скаргу ОСОБА_2

секретаря ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого ВП №4 Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_5 від 05 жовтня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0008940 від 27 липня 2017 року ,

В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого ВП №4 Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_5 від 05 жовтня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0008940 від 27 липня 2017 року, в якій особа, яка її подала, просить постановити ухвалу про скасування оскаржуваної постанови та відновлення досудового розслідування.

В обґрунтування скарги зазначено, що 05.10.2017 року слідчим ВП №4 Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0008940 від 27 липня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України. Вказану постанову вважає незаконною, оскільки з часу внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань заяви слідчим, всупереч ст. 9 КПК України, не вчинено жодної слідчої дії спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, а в обгрунтування постанови покладено лише відомості, отримані від заявника, без належної перевірки обставин вчиненого кримінального правопорушення тощо.

Особа, яка подала скаргу вважає, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки є незаконною та необґрунтованою, в ній не наведені мотиви її прийняття та відсутні будь-які логічні обґрунтування прийнятого рішення.

В судовому засіданні представник особи, яка подала скаргу, просив про її задоволення та скасування оскаржуваної постанови.

Слідчий, рішення якого оскаржується, у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду скарги був повідомлений належним чином.

У зв`язку із тим, що згідно ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя ухвалив проводити розгляд скарги за відсутності слідчого.

Проаналізувавши доводи скарги, заслухавши доводи представника особи, яка подала скаргу, вивчивши матеріали, долучені до скарги, приходжу до висновку про наявність обґрунтованих підстав задоволення скарги виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що відповідальною службовою особою Шевченківского УП ГУ НП в м.Києві 27.07.2017 року до ЄРДР було внесено відомості щодо грубого порушення громадського порядку невстановленою особою та попередньо кваліфіковано вказані дії за ч.1 ст. 296 КК України.

За результатами проведеного досудового розслідування 05.10.2017 року слідчим ВП №4 Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_5 було прийнято рішення про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0008940 від 27 липня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, що, на його думку, є належною підставою для закриття кримінального провадження з підстав, визначених п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Так, відповідно до вимог ч. ч. 1,3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках потерпілого.

Однак слідчим суддею встановлено, що під час проведення перевірки обставин, викладених у заяві про кримінальне правопорушення особою, яка її подала, а також додаткових даних,зазначених у показаннях, слідчим не було надано аналізу тих обставин, на які посилається особа, що подала заяву про кримінальне правопорушення, не проведено всього обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у справі, а саме: не встановлено та не допитано свідків події та не було оглянуто місце події, не здійснено будь-яких оперативно-розшукових дій для встановлення та допиту осіб, що вчинили дане кримінальне правопорушення, не зважаючи на пряму вказівку заявника щодо осіб та місця їх проживання, не було виконано і можливого переліку інших дій, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у провадженні тощо.

Також слід звернути увагу на те, що слідчим, у порушення вимог ч.5 ст. 110 КПК України, якою передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчий обмежився лише викладом відомостей, отриманих від особи, якою подано заяву про кримінальне правопорушення, а в обгрунтування постанови покладено науково-практичний коментар до КК України, що відображено в оскаржуваній постанові, разом з тим будь-якого висновку чи обґрунтування, за яких слідчий не здійснив будь-яких дій для встановлення та допиту осіб, які причетні до вчиненого кримінального правопорушення та на який прямо вказав заявник, встановлення осіб свідків або здійснення будь-яких інших слідчих дій у провадженні, а також підстав прийняття рішення про закриття кримінального провадження або підстав, за яких слідчим не було враховано доводів заявника, останнім у постанові не наведено, що є неприпустимим.

Окрім того, в резолютивній частині постанови слідчий обмежився лише висновком про закриття кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, при цьому не зазначено стосовно якої особи чи осіб прийнято оскаржуване рішення.

Таким чином, не навівши обґрунтування жодного з наведених висновків, слідчий належним чином не виконав вимог КПК України при винесенні постанови про закриття кримінального провадження.

Відтак, проаналізувавши доводи скарги та дослідивши її матеріали, приходжу до висновку, що слідчим належним чином не проведено досудове розслідування, що дає підстави зробити висновок про неповноту та однобічність перевірки заяви про кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим оскаржувану постанову не можна вважати законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 22, 26, 91, 92, 110, 284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову постанову слідчого ВП №4 Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_5 від 05 жовтня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0008940 від 27 липня 2017 року - скасувати.

Зобов`язати відповідальну службову особу Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві відновити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008940 від 27 липня 2017 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1