Провадження № 1-кп/470/88/17
Справа № 470/513/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 жовтня 2017 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю прокурора Березнегуватського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_2 , потерпілої ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 серпня 2017 року за № 0000228 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Березнегувате Миколаївської області, громадянина України, з професійно технічною освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, не судимого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
26 липня 2017 року о 21 год. обвинувачений ОСОБА_4 через частину відсутньої огорожі пройшов на територію домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_3 , де на той час на літній терасі будинку, у кріслі, перебувала його колишня дружина ОСОБА_3 . Підійшовши до потерпілої, ОСОБА_4 на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, кулаком правої руки завдав їй удар у обличчя, спричинивши травматичну рухливість коронки верхніх зубів, після чого ногою ударив по лівій нозі, чим спричинив синець на гомілці, тобто умисне легке тілесне ушкодження. Вказані дії ОСОБА_4 були припинені присутньою ОСОБА_6 , яка випроводила обвинуваченого з території домоволодіння.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) передбаченого ч.1 ст.125 КК України фактично визнав частково.Суду показав, що бив колишню дружину лише рукою по обличчю, через те, що вона перебуваючи у п?яному вигляді викрала їх спільного сина та возила його на мопеді. А синець на нозі у неї з?явився раніше, оскільки вона за тиждень до цього, впала у дворі подружжя ОСОБА_7 .

Не зважаючи на те, що обвинувачений фактично частково визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, його вина підтверджується іншими доказами дослідженими під час судового розгляду.

Показами потерпілої ОСОБА_3 яка суду показала, що обвинувачений доводиться їй колишнім чоловіком, з яким вони після розірвання шлюбу продовжували спільно проживати. Ввечері 26 липня 2017 року, ОСОБА_4 влаштував сварку, тому вона забрала дитину та поїхала до знайомої ОСОБА_6 . Коли вона знаходилась там, та була разом з ОСОБА_6 на терасі будинку, прийшов ОСОБА_4 який ударив її кулаком по обличчю та ногою по лівій нозі. ОСОБА_6 випроводила його з двору, а вона звернулася до поліції та прокуратури із заявами.

Заявою потерпілої ОСОБА_3 від 02 серпня 2017 року, у якій вона просила притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 який 26.07.2017 року о 21 год. перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_6 , бив її кулаком по обличчю та ногою по лівій нозі, чим спричинив фізичний біль, синець на лівій нозі та пошкодив верхній зубний міст щелепи (а.п.16,18).

Протоколом слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_3 від 19 серпня 2017 року з додатком до нього, під час якого остання показала та підтвердила обставини спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ( а.п.28-30).

Протоколом слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_4 від 20.08.2017 року з додатком до нього, під час якого обвинувачений показав та підтвердив обставини завдання удару рукою по обличчю потерпілій ОСОБА_3 на території домоволодіння ОСОБА_6 розташованого по АДРЕСА_3 (а.п.20-22).

За висновком експерта № 1117 від 04.08.2017 року у ОСОБА_3 малися тілесні ушкодження у вигляді синців лівої гомілки, травматичної рухливості коронки верхніх зубів, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що утворилися незадовго до звернення у лікарню 03.08.2017 року, внаслідок не менше ніж двох ударних дій тупих, твердих предметів, якими могли бути руки, ноги. Утворення їх від падіння тіла на площину з висоти власного росту виключається (а.п.32-33).

Згідно з висновком експерта № 144 від 23.08.2017 року, у ОСОБА_3 малися тілесні ушкодження у виді синця лівої гомілки, травматичної рухливості коронки верхніх зубів, які утворилися від ударних дій тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, а саме, синець на гомілці - від удару ногою, а травматична рухливість верхніх зубів- від нанесення удару в обличчя кулаком чи частиною долоні руки. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та могли утворитися при умовах зазначених потерпілою, їх утворення при падінні тіла на площину з положення стоячи, як самовільного так і з прискоренням, як і при падінні потерпілої у яму при провалювані дерев?яної підлоги та застрягані в отворі тулубу малоймовірно (а.п.34-35).

Таким чином, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він лише долонею бив ОСОБА_3 по обличчю, а тому не міг спричинити їй рухливість коронки верхніх зубів, та щодо того що він не наносив їй удару по нозі, судом відхиляються як недостовірні, оскільки вони протирічать сукупності доказів досліджених в судовому засіданні, зокрема висновкам судово медичних експертиз та показам потерпілої, які в свою чергу є послідовними та детальними і не містять жодних суперечностей щодо обставин, кількості, локалізації та механізму завдання їй тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_4 тому суд вважає їх достовірними, підстав сумніватися у них у суду не має.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він на адміністративних комісіях Березнегуватської селищної ради не розглядався, має на утриманні малолітнього сина, працездатний та працює за домовленістю, на обліках у лікарів нарколога та психіатра Березнегуватської центральної районної лікарні не перебуває, раніше не судимий.

Обставин обтяжуючих та пом`якшуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено не було.

З огляду на викладене вище, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість вчиненого ним злочину, що відноситься до злочину невеликої тяжкості, обставини та наслідки його вчинення, відсутність обставин як пом"яшуючих так і обтяжуючих вину ОСОБА_4 суд доходить висновку, про призначення йому покарання у виді штрафу, що передбачено санкцією ч.1 ст.125 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, що набрав чинності 07.09.2017 року, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років, дітей інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами підлягають звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, що визнані винними у вчиненні умисного злочину, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 Кримінального Кодексу України.

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_4 до набрання чинності цим Законом вчинив умисний злочин невеликої тяжкості, має на утриманні неповнолітню дитину, щодо якої не позбавлявся батьківських прав, та під час судового розгляду заявив клопотання про застосування до нього амністії, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого Закон України «Про амністію у 2016 році» звільнивши від призначеного покарання, за п. «в» ст.1 вказаного вище Закону.

Речові докази та процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного за цим вироком покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області через Березнегуватський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1