Номер провадження:1-в/521/1771/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2017 року суддя Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 перевіривши заяву засудженої ОСОБА_2 , 1987 року народження, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
З Державної установи «Чорноморська випрана колонія № 74» від засудженої ОСОБА_2 , 1987 року народження надійшло клопотання про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Вивчивши клопотання засудженої, суддя залишає його без розгляду у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 не є суб`єктом звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, при цьому виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.
При цьому у ст. 539 КПК України не міститься вимог щодо суб`єкта звернення з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Разом з тим згідно ч. 3 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої КК частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Таким чином, нормами КВК України визначено суб`єкта звернення до суду з відповідним поданням орган або установа виконання покарань.
За правилами ст. 154 КВК України засуджений не наділений правом самостійно подавати клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни більш м`яким. При цьому положення ст. 539 КПК щодо визначення суб`єктів звернення до суду в порядку виконання вироку є загальною, в якій вказані усі суб`єкти, які можуть звернутися до суду на підставі ст. 537 КПК України, однак щодо кожного конкретного положення ст. 537 КПК України необхідно виходити з норм інших законодавчих актів, які регламентують розгляд цих конкретних питань, що виникають під час виконання вироку. В контексті розгляду клопотань про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, таким суб`єктом є адміністрація установи виконання покарань та спостережна комісія виконавчого органу місцевої ради або служби у справах неповнолітніх.
Враховуючи наведене, клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, подане засудженою ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з огляду на неможливість у визначений законодавством спосіб встановити факт того, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 154 КВК України, - суд
Клопотання засудженої ОСОБА_2 , 1987 року народження, про застосування до неї умовно-дострокового звільнення залишити без розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1