АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/27/18 Справа № 208/7220/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 грудня 2017 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл., офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

- 04.01.2016 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 грудня 2017 року було залишено без задоволення клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, погоджене з прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що доказів, які б обґрунтовували наявність обставин, які свідчать про існування впродовж терміну з 14.10.2017 по 19.12.2017 ризику переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування або суду, ризику впливу на потерпілого, свідків, вчинення іншого злочину, слідчому судді не надано. Прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. У зв`язку з чим, суд вважає за можливе обрати більш м`який запобіжний захід особисте зобов`язання.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування вимог скарги вказує на те, що суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу не врахував ризики, наведені слідчим у клопотанні, належним чином не дослідив клопотання та матеріали, які надані слідчим СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та не прийняв до уваги відомості про те, що ОСОБА_8 , який неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Крім того, підозрюваний офіційно не працевлаштований, єдиним способом заробітку останнього є вчинення аналогічних злочинів. Посилання суду на те, що ОСОБА_8 неофіційно працює вантажником є безпідставним, оскільки не знайшло свого підтвердження в ході проведення досудового розслідування. Також, судом не надано належну оцінку можливості при обранні підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, чинити вплив на потерпілого, свідків даного правопорушення з метою зміни їх показань в судовому засіданні, а також впливати на іншого підозрюваного ОСОБА_9 , який наразі переховується від органу досудового

розслідування, та не враховано, що ОСОБА_8 не одружений, на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштований, а тому відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного дозволяє зробити висновок про те, що останній може змінити місце проживання. Також, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину в період іспитового строку, призначеного йому вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська 04.01.2016, що свідчить про те, що він не дотримується суспільних норм поведінки та не виконує приписи ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в ході апеляційного перегляду, оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Таке рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованим, а доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали слідчого судді цілком слушними, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.12.2017 року за №0002587.

Наявними матеріалами встановлено, що слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.10.2017 приблизно о 14.30 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), разом із раніше знайомим йому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізуючи раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у ОСОБА_10 будь-якого майна, яке могло бути при ньому та мати майнову цінність, вступивши у попередню злочинну змову та розподіливши ролі, прослідкували за ОСОБА_10 на територію СЗШ №22 по вул. Глаголєва, 21 в місті Кам`янському, а саме до ділянки місцевості, що розташована між будівлею школи на шкільним стадіоном, де, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, спираючись на підтримку ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підбіг ззаду до ОСОБА_10 та з метою придушення волі останнього до супротиву наніс один удар ногою ззаду в район попереку, від чого ОСОБА_10 втратив рівновагу та зробив кілька кроків вперед, однак не впав. Таким чином, ОСОБА_9 застосував до ОСОБА_10 насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров`я, завдавши останньому фізичного болю. Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел ОСОБА_9 схопив ОСОБА_10 руками за одяг та відтягнув у бік на відстань близько шести метрів, після чого силою повалив на землю та почав руками оглядати кишені куртки ОСОБА_10 . При цьому ОСОБА_10 чинив опір протиправним діям ОСОБА_9 , не даючи останньому оглянути кишені. В цей момент ОСОБА_9 голосно звернувся до ОСОБА_8 , який в той момент стояв поруч, вимагаючи від останнього допомоги в реалізації їх спільного злочинного умислу. ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, підійшов до ОСОБА_10 та з метою придушення його опору почав руками утримувати руки та ноги ОСОБА_10 , не даючи йому змоги рухатись. Таким чином, ОСОБА_8 застосував до ОСОБА_10 насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров`я, завдавши останньому фізичного болю. Продовжуючи реалізовувати спільний протиправний умисел, спираючись на підтримку ОСОБА_8 , ОСОБА_9 рукою заліз до внутрішньої кишені куртки ОСОБА_10 та витяг звідти належний останньому мобільний телефон «HuaweiY625» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5202-17 від 20.11.2017 становить 600 (шістсот) гривень, а також гроші у сумі 20 (двадцять) гривень. Заволодівши майном ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 місце злочину залишити, отримавши реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, чим завдали потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 620,00 (шістсот двадцять) гривень. 19.12.2017 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані не в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, яке підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції свого рішення та задоволенням клопотання слідчого.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши доводи учасників судового провадження, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого, прийшов до помилкового висновку про необхідність відмови у його задоволенні через недоведеність прокурором того факту, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 лютого 2018 року, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, та наявні ризики, що знаходячись на волі, підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливатиме на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні та може вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується вагомими наявними доказами, які додані до клопотання слідчого, а саме показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , протоколами огляду предметів, а саме оптичних дисків, телефону, протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 , протоколом пред`явлення особи ОСОБА_8 для впізнання потерпілому ОСОБА_10 , протоколом пред`явлення речей, а саме мобільного телефону для впізнання потерпілому ОСОБА_10 , протоколами огляду відеозапису, протоколом пред`явлення особи ОСОБА_8 для впізнання за фотознімками свідкові ОСОБА_19 , протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_20 .

Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що вони свідчать про неможливість усунення ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, встановлених щодо ОСОБА_8 , у менш обтяжливий спосіб, та вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України колегія суддів, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, вважає за необхідне не визначати в даному випадку розмір застави.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України - скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційного суду, якою слід задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 лютого 2018 року, взявши його під варту в залі суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 грудня 2017 року скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_21 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 лютого 2018 року.
Підозрюваного ОСОБА_8 взяти під варту в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3