УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000318 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_11 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
У провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали з обвинувальним актом відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_11 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні. Вважає, що обвинувальний акт складено із дотриманням вимог ст.291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження та внесення подання про визначення підсудності немає.

Адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав подане ним раніше клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав невідповідності обвинувального акту від 23.02.2017 року вимогам ст. 291 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтримали клопотання про повернення обвинувального акту.

Дослідивши матеріали обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт наряду з іншими реквізитами обов`язково має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому п. 1 ст. 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, які мають значення для кримінального правопорушення.

Як вказують приписи ч. 1 ст. 91 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, які, виходячи зі змісту закону, має містити обвинувальний акт в формулюванні обвинувачення, з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, - покладається на слідчого, прокурора.

Так, викладене в обвинувальному акті обвинувачення не містить викладу об`єктивної сторони вчинених злочинів, а саме: відсутні відомості щодо обставин, при яких у обвинувачених виник злочинний умисел, який відповідно до вимог ст. 91 КПК України підлягає доказуванню, спрямований на одержання неправомірної вигоди у значному розмірі службовою особою, яка займає відповідальне становище, в інтересах третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища групою осіб.

Окрім того, аналіз змісту обвинувального акту вказує на те, що обвинувальний акт складений без дотримання положень п.5 ч.2 ст. 291, ст.91 КПК України, фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення викладені неоднозначно, неконкретно та неповно, в обвинувальному акті не розкриті фактичні обставини кримінального правопорушення. Така не визначеність та не конкретність в обвинувальному акті свідчить про неповне викладення обставин кримінального правопорушення, встановлених прокурором під час досудового слідства.

У постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 07.11.2013 року вказано, що диспозиція частини третьої статті 368 КК передбачає кримінальну відповідальність тільки тоді, коли одержання хабара (неправомірної вигоди) особою відбувається в обмін на вчинення чи невчинення нею в інтересах того, хто дає хабар (неправомірну вигоду), чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища. Стосовно такого трактування цієї норми закону Верховний Суд України у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 5 «Про судову практику у справах про хабарництво» роз`яснив, що відповідальність за одержання хабара настає лише за умови, що службова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.

Разом із тим, в даному обвинувальному акті не конкретизовано викладена правова кваліфікація дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зокрема не є зрозумілим, чи отримано винагороду чи інші матеріальні блага і чи отримано її в своїх інтересах чи/і в інтересах третіх осіб, при цьому дії ОСОБА_9 кваліфіковані як одержання неправомірної вигоди у значному розмірі службовою особою, яка займає відповідальне становище в інтересах третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища групою осіб, а дії ОСОБА_8 , як організація одержання неправомірної вигоди у значному розмірі службовою особою, яка займає відповідальне становище в інтересах третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища групою осіб.

Також в обвинувальному акті фактично відсутнє чітке викладення формулювання обвинувачення у вчиненні кожного із зазначених злочинів особами із викладенням, якими саме конкретними діями кожного з них вчинено окремі конкретні злочини, за якою юридичною формулою такі дії кваліфікуються у кожному випадку із вказівкою на кримінально - правові норми, порушення яких інкримінуються. Натомість відсутність в обвинувальному акті розмежування обвинувачення у вчиненні кожного окремого злочину кожним із обвинувачених свідчить про його формальне викладення.

Крім того, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні злочинів за попередньою змовою групою осіб. Проте, в обвинувальному акті відсутнє викладення обвинувачення щодо способу, яким особи дійшли такої попередньої змови, часу, місця події, розподіл ролей та обов`язки у вчиненому злочині.

Такі обставини в своїй сукупності не дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, яке інкримінується кожній особі окремо, що у свою чергу не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Таким чином, фактично відсутність в обвинувальному акті у розумінні ст. 291 КПК України викладення формулювання обвинувачення кожної з обвинувачених осіб у вчиненні кожного з наведених кримінальних правопорушень є істотним недоліком обвинувального акту, істотно впливає на конкретність та визначеність обвинувачення, є порушенням права учасників кримінального провадження на захист та права на справедливий суд, обов`язок забезпечення яких покладається на суд, та однією з гарантій яких є відповідно до п. «а» частини 3 статті 6 Конвенції негайна і детальна поінформованість зрозумілою мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти особи.

Як зазначено в ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.

Крім того, згідно ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Однак, у реєстрі матеріалів відсутні дані про надання захисникам обвинувачених згідно з вимогами ст. 290 КПК України доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування, що є порушенням права обвинувачених на захист. Якщо ж сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів, то відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України.

Такі недоліки обвинувального акту не можуть бути усунуті в ході судового розгляду, оскільки відповідно до частини 1 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 291,314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000318 відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_11 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1