АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

12 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційними скаргами власників майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року,

за участю
представника власників майна ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000581 від 22.10.2015 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209 КК України, було задоволено клопотання заступника начальника відділу Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про накладення арешту та накладено арешт на грошові кошти у сумі 593010 грн. та 1600 доларів США, що були вилучені в ході проведення обшуку квартири (яка використовувалася в якості офісу «конвертаційного» центру), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню, оскільки містить достатньо правових підстав для арешту майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді місцевого суду, власники майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року в частині накладення арешту на 442 400 грн., 140 000 грн., 1600 доларів США, які були вилучені в ході проведення обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог власник майна ОСОБА_6 вказує, що вилучені грошові кошти є його особистою власністю. При цьому, повідомлення про підозру в даному кримінальному провадженні нікому не вручалось, відсутні і потерпілі у кримінальному провадженні.

Власник майна ОСОБА_5 в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що вона не має жодного відношення до кримінального провадження №0000581 від 22.10.2015 року та вилучені грошові кошти в сумі 140 000 гривень є її особистою власністю. Зазначає і те, що повідомлення про підозру в даному кримінальному провадженні нікому не вручалось, відсутні і потерпілі у кримінальному провадженні

Апелянти вказують, що у своєму клопотанні слідчим не наведено обґрунтування для накладення арешту на майно та не надано належних доказів відповідності грошових коштів критеріям, встановленим ст. 167 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власників майна, який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, при цьому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступного.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, причини неявки не повідомив, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 27.12.2016 року було постановлено без виклику осіб, які її оскаржують, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Що стосується безпосередньо апеляційних скарг, то слід звернути увагу на такі обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 22.10.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000581, за фактом створення ряду суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі, незаконних дій, спрямованих на легалізацію грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, вчинених за попередньою змовою групою осіб, а також заволодіння державними коштами в особливо великих розмірах за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 191 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що 16.12.2016 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.11.2016 у період часу з 12:55 год. по 20:30 год. проведено обшук квартири (яка використовувалася в якості офісу «конвертаційного» центру), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 191 КК України, а також відшукання у вказаному вище приміщенні та вилучення речей і документів, що мають значення для розслідування. Так, в ході вказаного обшуку, виявлено та вилучено документально не підтверджені грошові кошти на загальну суму 593 010 гривень та 1600 доларів США.

26.12.2016 року заступник начальника відділу Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти у сумі 593010 грн. та 1600 доларів США, що були вилучені в ході проведення обшуку квартири (яка використовувалася в якості офісу «конвертаційного» центру), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року клопотання органу досудового розслідування було задоволено та накладено арешт на майно.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000581 від 22.10.2015 року, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора, та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки воно є предметом кримінального правопорушення та містить на собі сліди кримінального правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя при накладенні арешту на майно не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом з тим, слідчий суддя суду першої інстанції накладаючи арешт на майно, як на правову підставу накладення арешту на майно послався на ті обставини, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення та містить на собі сліди кримінального правопорушення, що відповідно є редакцією ст. 170 КПК України, яка з 11 грудня 2015 року втратила чинність відповідно до Закону України № 769-VІІІ від 10 листопада 2015 року. В свою чергу, 28 лютого 2016 року ст. 170 КПК України в редакції Закону України № 769-VІІІ від 10 листопада 2015 року теж втратила чинність і з цього числа діє ст. 170 КПК України в редакції Закону України № 1019-VІІІ від 18 лютого 2016 року.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя накладаючи арешт на майно, як на правову підставу накладення арешту на майно послався на вимоги закону, які втратили чинність.

Колегія суддів апеляційного суду, дослідивши доводи клопотання сторони обвинувачення та матеріали судового провадження вважає, що є достатні підстави вважати, що майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає вимогам ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки є речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до постанови заступника начальника відділу Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 від 18.12.2016 року, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні органу досудового розслідування з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні, а саме збереження речових доказів.

Як регламентує ст. 100 КПК України - на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. ст. 170-174 КПК України

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Також, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження не встановлено.

Крім цього, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

З урахуванням вказаних обставин для забезпечення проведення всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку, що у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170-173 КПК України, в даному кримінальному провадженні необхідно накласти арешт на майно, оскільки необхідність арешту доведено слідчим та прокурором.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити власникам майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року.

Апеляційні скарги власників майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000581 від 22.10.2015 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209 КК України, якою було задоволено клопотання заступника начальника відділу Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про накладення арешту та накладено арешт на грошові кошти у сумі 593010 грн. та 1600 доларів США, що були вилучені в ході проведення обшуку квартири (яка використовувалася в якості офісу «конвертаційного» центру), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника відділу Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про накладення арешту на грошові кошти у сумі 593010 грн. та 1600 доларів США, що були вилучені в ході проведення обшуку квартири (яка використовувалася в якості офісу «конвертаційного» центру), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти у сумі 593010 грн. та 1600 доларів США, що були вилучені в ході проведення обшуку квартири (яка використовувалася в якості офісу «конвертаційного» центру), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 с і к