Справа № 504/2052/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" лютого 2018 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в смт. Доброслав кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Грабовець Стрийського району, Львівської області, громадянина України, з середньотехнічною освітою,
неодруженого, військовослужбовця строкової військової служби 4-ї навчальної батареї військової часини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

встановив:

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 18.07.2016 № 151 солдата ОСОБА_5 , зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду швеця ремонтної майстерні речового майна взводу забезпечення групи матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовці під час проходження військової служби повинні свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Однак, військовослужбовець ОСОБА_5 , діючи у порушення вказаних вимог законодавства за наступних обставин вчинив злочин направлений проти власності.
08.01.2017 року о 02 години 00 хвилин, військовослужбовець ОСОБА_5 , маючи намір на умисне заволодіння чужими грошовими коштами, знаходячись у приміщенні кочегарки медичної роти розташованої на території військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , знаючи, що у мобільному телефоні, який належить військовослужбовцю ОСОБА_6 , з яким він перебував у дружніх стосунках, містяться реквізити його банківської картки № НОМЕР_2 виданої банком ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», зловживаючи довірою ОСОБА_6 , під приводом здійснення телефонного дзвінку, взяв у ОСОБА_6 належний останньому мобільний телефон «Мобайл» ІМЕІ: НОМЕР_3 , що є електронно-обчислювальною технікою, у якому знаходилась сім - карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 і підключенням до всесвітньої мережі «Інтернет». Після чого, ОСОБА_5 продовжуючи свою протиправну діяльність прослідував з мобільним телефоном потерпілого за будівлю зазначеної кочегарки, де у період часу з 02 години 14 хвилин по 02 годину 18 хвилин 08.01.2017 року, використовуючи наявну у мобільному телефоні ОСОБА_6 інформацію щодо реквізитів належної ОСОБА_6 банківської карти № НОМЕР_2 виданої банком ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», увійшов через веб - браузер до банківської системи електронних переказів «зепбтопеу», доступ до якої здійснюється за допомогою всесвітньої мережі «Інтернет» та здійснив дві транзакції по 1500 грн. кожна, перерахувавши з банківського рахунку ОСОБА_6 № НОМЕР_2 відкритого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на свій банківський рахунок № НОМЕР_5 відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти на загальну суму 3000 грн. Надалі, ОСОБА_5 , з метою приховування своїх протиправний дій видалив з мобільного телефону ОСОБА_6 отримане СМС повідомлення банку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо перерахування грошових коштів та їх залишку на банківському рахунку ОСОБА_6 , після чого повернув останньому мобільний телефон, а грошовими коштами в сумі 3000 грн. розпорядився на власний розсуд, чим причинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 08.01.2017 року о 06 годині 00 хвилин, військовослужбовець ОСОБА_5 , повторно, маючи намір на умисне заволодіння чужими грошовими коштами, знаходячись у приміщенні кочегарки медичної роти розташованої на території військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , знаючи, що у мобільному телефоні, який належить військовослужбовцю ОСОБА_6 , з яким він перебував у дружніх стосунках, містяться реквізити його банківської картки № НОМЕР_2 виданої банком ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», зловживаючи довірою ОСОБА_6 , під приводом здійснення телефонного дзвінку, взяв у ОСОБА_6 належний останньому мобільний телефон «Мобайл» ІМЕІ: НОМЕР_3 , що є електронно-обчислювальною технікою, у якому знаходилась сім - карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 і підключенням до всесвітньої мережі «Інтернет». Після чого, ОСОБА_5 продовжуючи свою протиправну діяльність прослідував з мобільним телефоном потерпілого за будівлю зазначеної кочегарки, де о 06 години 15 хвилин 08.01.2017, використовуючи наявну у мобільному телефоні ОСОБА_6 інформацію щодо реквізитів належної ОСОБА_6 банківської карти № НОМЕР_2 виданої банком ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», увійшов через веб - браузер до банківської системи електронних переказів «зепётопеу», доступ до якої здійснюється за допомогою всесвітньої мережі «Інтернет» та здійснив транзакцію перерахувавши з банківського рахунку ОСОБА_6 № НОМЕР_2 відкритого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на свій банківський рахунок № НОМЕР_5 відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 7000 грн. Надалі, ОСОБА_5 , з метою приховування своїх протиправний дій видалив з мобільного телефону ОСОБА_6 отримане СМС повідомлення банку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо перерахування грошових коштів та їх залишку на банківському рахунку ОСОБА_6 , після чого повернув останньому мобільний телефон, а грошовими коштами в сумі 7000 грн. розпорядився на власний розсуд, чим причинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 08.01.2017 року о 08 годині 00 хвилини, військовослужбовець ОСОБА_5 , повторно, маючи намір на умисне заволодіння чужими грошовими коштами, знаходячись у приміщенні кочегарки медичної роти розташованої на території військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , знаючи, що у мобільному телефоні, який належить військовослужбовцю ОСОБА_6 , з яким він перебував у дружніх стосунках, містяться реквізити його банківської картки № НОМЕР_2 виданої банком ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», зловживаючи довірою ОСОБА_6 , під приводом здійснення телефонного дзвінку, взяв у ОСОБА_6 належний останньому мобільний телефон «Мобайл» ІМЕІ: НОМЕР_3 , що є електронно-обчислювальною технікою, у якому знаходилась сім - карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 і підключенням до всесвітньої мережі «Інтернет». Після чого, ОСОБА_5 продовжуючи свою протиправну діяльність прослідував з мобільним телефоном потерпілого за будівлю зазначеної кочегарки, де о 08 години 03 хвилини 08.01.2017 року, використовуючи наявну у мобільному телефоні ОСОБА_6 інформацію щодо реквізитів належної ОСОБА_6 банківської карти № НОМЕР_2 виданої банком ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», увійшов через веб - браузер до банківської системи електронних переказів «зепсітопеу», доступ до якої здійснюється за допомогою всесвітньої мережі «Інтернет» та здійснив транзакцію перерахувавши з банківського рахунку ОСОБА_6 № НОМЕР_2 відкритого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на свій банківський рахунок № НОМЕР_5 відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 2000 грн. Надалі, ОСОБА_5 , з метою приховування своїх протиправний дій видалив з мобільного телефону ОСОБА_6 отримане СМС повідомлення банку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо перерахування грошових коштів та їх залишку на банківському рахунку ОСОБА_6 , після чого повернув останньому мобільний телефон, а грошовими коштами в сумі 2000 грн. розпорядився на власний розсуд, чим причинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 08.01.2017 року о 16 годині 00 хвилин, військовослужбовець ОСОБА_5 , повторно, маючи намір на умисне заволодіння чужими грошовими коштами, знаходячись у приміщенні кочегарки медичної роти розташованої на території військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , знаючи, що у мобільному телефоні, який належить військовослужбовцю ОСОБА_6 , з яким він перебував у дружніх стосунках, містяться реквізити його банківської картки № НОМЕР_2 виданої банком ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», зловживаючи довірою ОСОБА_6 , під приводом здійснення телефонного дзвінку, взяв у ОСОБА_6 належний останньому мобільний телефон «Мобайл» ІМЕІ: НОМЕР_3 , що є електронно-обчислювальною технікою, у якому знаходилась сім - карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 і підключенням до всесвітньої мережі «Інтернет». Після чого, ОСОБА_5 продовжуючи свою протиправну діяльність прослідував з мобільним телефоном потерпілого за будівлю зазначеної кочегарки, де о 16 години 09 хвилин 08.01.2017, використовуючи наявну у мобільному телефоні ОСОБА_6 інформацію щодо реквізитів належної ОСОБА_6 банківської карти № НОМЕР_2 виданої банком ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», увійшов через веб - браузер до банківської системи електронних переказів «Бепётопеу», доступ до якої здійснюється за допомогою всесвітньої мережі «Інтернет» та здійснив транзакцію перерахувавши з банківського рахунку ОСОБА_6 № НОМЕР_2 відкритого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на свій банківський рахунок № НОМЕР_5 відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 3000 грн. Надалі, ОСОБА_5 , з метою приховування своїх протиправний дій видалив з мобільного телефону ОСОБА_6 отримане СМС повідомлення банку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо перерахування грошових коштів та їх залишку на банківському рахунку ОСОБА_6 , після чого повернув останньому мобільний телефон, а грошовими коштами в сумі 3000 грн. розпорядився на власний розсуд, чим причинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
В результаті незаконних дій військовослужбовця ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_6 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 15000 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 ,допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч.3 ст.190 КК України винним себе визнав повністю, розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині), не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданнізазначив, що у нього відсутні матеріальні та моральні претензії до обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки обвинувачений відшкодував йому заподіяну шкоду у повному обсязі.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані як шахрайство, вчинене шляхом зловживання довірою з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчинене повторно.
Судом при визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, враховується ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби та служби характеризується посередньо.

Згідно ст.12 КК України, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 ,відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, до кримінальної відповідальності притягується вперше, відшкодував потерпілому завдану шкоду.

Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який посередньо характеризується за місцем служби та місцем проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.190 КК України із застосуванням положень ст.ст.75,76 КПК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

До обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов, та судові витрати у справі відсутні.

Речові докази:

-банківську картку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» передано під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_6 ;

-банківську картку ПАБ КБ «ПриватБанк» передано під зберігальну розписку обвинуваченому ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КК України суд,
ухвалив:
ОбвинуваченогоОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України та призначити йому покаранняу виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

-банківську картку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яку передано під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_6 , вважати повернутою власнику;

-банківську картку ПАБ КБ «ПриватБанк», яку передано під зберігальну розписку обвинуваченому ОСОБА_5 , вважати повернутою власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1