АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/686/17 Справа № 698/148/16-к Категорія: ч. 2 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

представника потерпілої ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_10 на вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 16 червня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працює, не одружений, не військовозобов`язаний, потерпілого 4 категорії внаслідок аварії на ЧАЕС, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_12 4 521 грн. 16 коп. на відшкодування матеріальних збитків, 100 000 грн. на відшкодування моральних збитків, витрати потерпілої на правову допомогу в сумі 8 000 грн., а всього стягнуто 112 521 грн. 16 коп.

Стягнуто на користь держави 1 842 грн. 60 коп. вартості проведених судово - автотехнічної та експертиз технічного стану автомобіля. Вирішено долю речових доказів, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_8 15 серпня 2015 року близько 12 години 00 хвилин в с. Єлизаветка Катеринопільського району Черкаської області, знаходячись за кермом автомобіля ВАЗ-2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , експлуатація якого відповідно до п.п. 41.4.2а Правил дорожнього руху України заборонялася, порушив вимоги п.п. 10.1. 10.9. Правил дорожнього руху України, а саме перед початком руху заднім ходом з пагорбу, що в с. Єлизаветка Катеринопільського району Черкаської області поблизу водоймища, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки дорожнього руху, розпочав рух заднім ходом вказаним транспортним засобом та, не впоравшись з керуванням, спричинив перекидання автомобіля з берегу до водоймища, в результаті якого пасажир автомобіля ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував на передньому пасажирському сидінні, отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому-вивиху 5-го шийного хребця із ушкодженням оболонок та речовини спинного мозку, які згідно з висновком експерта № 03-01/669/15 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від яких він ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, перебуваючи у відділення реанімації КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради».

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля ВАЗ-2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 , а саме пунктів 41.4.2 а. 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, знаходяться у причинному зв`язку з виникнення цієї дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у виді спричинення потерпілому ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть.

Не погоджуючись з вироком суду, потерпілий ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 16 червня 2017 року скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді реального позбавлення волі в межах передбачених санкцією статті. Змінити вирок в частині вирішення заявленого цивільного позову, задовольнивши заявлений позов в повному обсязі позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Зазначає, що, застосовуючи до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, місцевий суд не в повній мірі врахував конкретні обставини справи, зокрема те, що інкримінований ОСОБА_8 злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, а також поведінку останнього після вчинення злочину, а саме, що після вчинення ДТП він намагався ввести слідство в оману, не виявив жаль з приводу вчиненого злочину, не вибачивсь перед потерпілими, відшкодував частину завданих збитків після нескінченних прохань потерпілих.

Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки характеру допущених порушень правил дорожнього руху та тяжкості наслідків, які настали в результаті дій обвинуваченого, адже внаслідок грубого порушення останнім ПДР під час керування транспортним засобом спричинена смерть особи. Також указує, що стягнута судом моральна шкода в розмірі 100 000 грн. не може бути співмірною життю його сина.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 підтримав подану ним апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені, та просив її задовольнити. Пояснив, що він не вдоволений тим, що суд першої інстанції лише частково задовольнив заявлений цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, а саме стягнув 100 000 грн. морального відшкодування, а не 150 000 грн., про які просив позивач. Щодо матеріального відшкодування апелянт претензій до обвинуваченого не має, вже отримавши 32 000 грн. такого відшкодування. А вимоги щодо необхідності реального покарання обвинуваченому в цілому зумовлені тим, що він не виплачує належного морального відшкодування, адже він фактично відшкодував лише 4 000 грн. моральної шкоди.

Представник потерпілої ОСОБА_11 та прокурор також підтримали апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілого та просили її відхилити. Обвинувачений указав, що щиро розкаюється у вчиненому, вибачається перед батьками. Просив не позбавляти його волі.

Заяв і клопотань щодо дослідження окремих доказів чи інших фактичних даних в суді апеляційної інстанції не було.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог в цілому дотримався, вірно встановивши обставини вчиненого діяння, доведеність вини ОСОБА_8 ; правильно дав кваліфікацію злочину та призначив необхідне і достатнє як основне, так і додаткове, покарання за його вчинення.

Колегія суддів бере до уваги, що апеляційна скарга потерпілого стосується двох аспектів погіршення становища обвинуваченого. Зокрема, безпідставного, на думку, апелянта, застосування до призначеного йому покарання положень ст. ст. 75, 76 КК України, а також недостатнього задоволення суми морального відшкодування за цивільним позовом.

Стосовно застосування судом першої інстанції положень ст. ст. 75, 76 КК України, колегія суддів вбачає доводи апелянта обґрунтованими в певній частині. Зокрема, колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції в цілому обґрунтовано прийшов до висновку про можливість застосування вказаних положень закону, зважаючи на те, що обвинувачений відшкодував частково шкоду, має молодий вік, раніше не судимий, вчинив злочин не умисно, тривалий час товаришував із загиблим. Крім цього, як відзначено у вироку, потерпілі в суді першої інстанції не заперечували проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Колегія суддів також враховує, що в суді апеляційної інстанції обвинувачений указав, що щиро розкаюється у вчиненому. Також колегія суддів бере до уваги пояснення апелянта про те, що подання апеляційної скарги фактично викликано тим, що обвинувачений й досі не виплачує належне моральне відшкодування.

Разом з тим, колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції помилково в порушення положень ст. 75 КК України звільнив обвинуваченого від відбування як основного, так і додаткового покарання, оскільки саме таким чином сформульований відповідний абзац резолютивної частини оскаржуваного вироку (Т-1, а.с. 250), адже положення ст. 75 КК України передбачають можливість звільнення особи від відбування з випробуванням лише основного покарання.

Тому, враховуючи, що апелянт в апеляційній скарзі в цілому оскаржує необґрунтованість застосування до обвинуваченого положень ст. ст. 75, 76 КК України, колегія суддів вбачає необхідним усунути вказаний недолік шляхом ухвалення нового вироку, в межах якого обвинуваченого варто звільнити від відбування лише основного покарання з випробуванням.

Стосовно доводів про недостатність задоволення суми морального відшкодування в межах цивільного позову в оскаржуваному вироку, колегія суддів вбачає такі доводи необґрунтованими, вважаючи, що суд першої інстанції, виходячи з принципів розумності і справедливості, цілком адекватно визначив суму морального відшкодування родичам загиблого у розмірі 100 000 грн. Достатніх підстав для збільшення цієї суми колегія суддів не вбачає.

Крім цього, обвинувачений подав клопотання про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році», й просив звільнити його від відбування призначеного судом покарання на підставі п. «е» ст. 1 цього закону, оскільки він є постраждалим від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, на підтвердження чого надав копію відповідного посвідчення.

Згідно з п. «е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», визначено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР.

Відповідно до п. 4 ст. 14 ст. Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Таким чином, враховуючи, що обвинувачений відповідає встановленим законом критеріям, адже немає даних про його перебування під час вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, колегія суддів вбачає необхідним застосувати до нього указане вище положення закону.

Враховуючи це та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 16 червня 2017 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки, поклавши на нього зобов`язання, передбачені п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі п. «е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання за даним вироком.

Вирок набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Копію вироку вручити сторонам.

Головуючий :

Судді :