11-сс/775/449/2017(м)
241/1986/16-к

11сс/775/449/2017(м)
241/1986/16-к
Категорія 199 КПК України
Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
іменем У к р а ї н и
06 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 22 листопада 2017 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 27 ч.3,5, ст.115 ч.2 п.п.3,6,11,12, ст.146 ч.3, ст.263 ч.1, ст.410 ч.1, ст.257 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
11 квітня 2017 року ОСОБА_8 було затримано у порядку ст.208 КПК України, у той же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень при наступних обставинах.
05.10.2006 приватний підприємець с. Ялта Мангушевського (Першотравневого) району Донецької області ОСОБА_9 , з метою розширення своєї підприємницької діяльності, за договором позики від 05.10.2006 отримав у приватного підприємця смт. Мангуш Мангушевського (Першотравневого) району Донецької області ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 100 000грн. про що написав відповідну розписку від 05.10.2016 р.
У подальшому у 2009 році приватний підприємець ОСОБА_10 звернувся до Господарського суду Донецької області в порядку господарського судочинства про повернення вказаної суми та стягнення з приватного підприємця ОСОБА_9 грошових коштів всього на суму 213 439 грн. 27 коп.
21.03.2011р. за результатами судового розгляду рішенням Господарського суду Донецької області позов приватного підприємця ОСОБА_10 задоволено частково та зазначено про стягнення на його користь з приватного підприємця ОСОБА_9 грошових коштів у сумі 196 968 грн. 16 коп.
У подальшому, у 2011 році з метою виконання вказаного рішення Господарського суду Донецької області, ОСОБА_10 звернувся до державної виконавчої служби Мангушевського (Першотравневого) району ДВС Донецької області, яким під час примусового виконання вищевказаного судового рішення, на майно приватного підприємця ОСОБА_9 , а саме автомобільну заправну станцію (далі - АЗС), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , накладено арешт та розпочато її примусову реалізацію.
При цьому, документально зазначена АЗС належала фізичній особі - приватному підприємцю ОСОБА_9 , але другим її фактичним співвласником був мешканець смт. Мангуш Мангушського (Першотравневого) району Донецької області ОСОБА_11 , який мав право розподіляти прибуток від роботи зазначеної АЗС.
У зв`язку із вищевказаним, ОСОБА_12 неодноразово звертався до ОСОБА_10 з вимогою відмовитись від примусового виконання судового рішення за рахунок АЗС, розташованої за адресою: Донецька область, Першотравневий (Мангушський) район, с. Мелекіно, вул. Морська, 12.
У свою чергу ОСОБА_10 розуміючи, що ОСОБА_12 є потенційною перепоною в отриманні ним грошових коштів за рахунок примусової реалізації АЗС, та досягнення ним матеріальної вигоди, дійшов до злочинного умислу на скоєння умисного вбивства ОСОБА_12 на замовлення, з корисливих мотивів, групою осіб.
З цією метою, приблизно у жовтні 2014 року невстановлена особа у невстановлений день, маючи певні зв`язки з командиром 2-ї роти спеціального призначення батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_8 (позивний « ОСОБА_13 »), за грошову чи іншу матеріальну винагороду, точну суму якої досудовим розслідуванням не встановлено, замовив останньому вчинити умисне вбивство громадянина України ОСОБА_12 через знайомих йому осіб, на що ОСОБА_8 дав згоду.
При цьому ОСОБА_10 виконав інші дії з організації даного умисного вбивства, а саме запропонував план, згідно з яким, він показує виконавцям вбивства місце проживання потерпілого ОСОБА_12 , повідомляє про його звички, надає транспортний засіб місцевого мешканця, який надає можливості останнім без зайвої уваги пересуватися у смт. Мангуш для реалізації злочинного умислу.
На виконання вищевказаної домовленості та для реалізації злочинних намірів ОСОБА_8 втягнув до складу створеної ним організованої озброєної групи банди у якості виконавців бійців добровольчого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_14 (позивний « ОСОБА_15 ») та ОСОБА_16 (позивний « ОСОБА_17 »), які бажали приймати участь у вказаній банді та вчинюваних нею нападах задля отримання додаткового доходу.
План злочинної діяльності організованої озброєної групи банди та свої наміри щодо розподілу функцій та ролей кожного із учасників ОСОБА_8 довів до відома всіх учасників банди, а саме під видом боротьби з тероризмом та виявлення сепаратистів вони будуть скоювати напади на окремих осіб з метою позбавлення волі, викрадення людей, вимагання, незаконного заволодіння транспортними засобами.
Ознайомившись з зазначеним планом вказані особи дали свою згоду і, діючи з корисливих мотивів, об`єднались за взаємною згодою і бажанням у стійку організовану озброєну групу банду для скоєння нападів на окремих осіб з метою незаконного позбавлення волі, викрадення людей, вимагання, незаконного заволодіння транспортними засобами на території міст Донецької області.
Як організатор злочинної групи банди, ОСОБА_8 здійснював загальне керівництво її діяльністю, забезпечував взаємозв`язок між діями всіх її учасників, здійснював функції щодо планування злочинів, забезпечував членів банди зброєю та форменим військовим одягом, балаклавами, речами та предметами, необхідними для скоєння злочинів, а також унеможливлення їх ідентифікації, грошима, отриманими злочинним шляхом.
Вогнепальну зброю автомати «Калашникова», пістолети ПМ, набої до них, та інше озброєння члени банди використовували при скоєнні злочинів з метою подавлення опору з боку потерпілих, носили та зберігали при собі.
Для безперешкодного контакту між собою, учасники злочинної групи мали у своєму розпорядженні засоби зв`язку мобільні телефони операторів мобільного зв`язку України.
У подальшому ОСОБА_8 надав ОСОБА_14 та ОСОБА_16 первинну інформацію про ОСОБА_12 , а саме адресу його помешкання та автомобіль, яку ймовірно отримав від громадянина України ОСОБА_10 .. Водночас, ОСОБА_8 довів ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , що їм необхідно ретельно відстежити об`єкт, вивчити його поведінку, побут та пересування.
У другій половині жовтня 2014 року ОСОБА_10 детально описав виконавцям злочину зовнішній вигляд ОСОБА_12 , точно вказав його місце проживання - АДРЕСА_2 , а також надав іншу корисну інформацію про його автомобіль, місця відвідування, тощо.
По мірі відстежування пересування та побуту об`єкту злочину, ОСОБА_14 та ОСОБА_16 звітували ОСОБА_8 та чекали від останнього на остаточну вказівку здійснити незаконні дії по викраденню та умисному вбивству ОСОБА_12 .
Стеження за ОСОБА_12 здійснювалось з відома та згоди ОСОБА_8 , на його особистому автомобілі «Volkswagen Passat» білого кольору, реєстраційний номер якого слідством не встановлено.
Разом з цим, ОСОБА_8 , як організатор та пособник, надав ОСОБА_14 та ОСОБА_16 знаряддя для вчинення злочину, а саме вогнепальну зброю у вигляді АКС-74У калібру 5,45 мм. та набої до нього.
Так, 02.11.2014 року, у першій половині дня, ОСОБА_8 перебуваючи в м.Одеса, тим самим відводячи від себе будь-які підстави підозрювати його в організації виконання злочину, зателефонував ОСОБА_14 та віддав останньому та ОСОБА_16 злочинний наказ на викрадення та умисне вбивство ОСОБА_12 , пояснивши, що вбивство необхідно вчинити негайно.
Крім того, ОСОБА_8 скоординував виконавців ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , що автомобіль для вчинення цього злочину їм надасть ОСОБА_10 .
Близко 15.30 год., ОСОБА_12 із своєю собакою вийшов із свого подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 , та пішов у напрямку автомобіля, де його очікували ОСОБА_16 та ОСОБА_14 .
У подальшому, ОСОБА_16 , згідно попередньої домовленості з ОСОБА_14 , знаходячись поряд із ОСОБА_12 , незаконно використовуючи спеціальні засоби у вигляді наручників, пристебнув ОСОБА_12 руки спереду та одразу ж надів йому на голову балаклаву з метою позбавлення останнього можливості бачити що відбувається та чинити опір, тим самим позбавивши ОСОБА_12 змоги вільно пересуватися та здійснювати будь-які дії, тобто фактично позбавили його волі.
Прибувши в домовлене місце, ОСОБА_14 застосовуючи фізичну силу, штовхнув ОСОБА_12 в спину, через що останній впав обличчям донизу на землю, в той час як ОСОБА_16 з метою виконання замовлення на умисне вбивство, взяв в руки наявний у них, наданий ОСОБА_8 для вчинення злочину автомат АКС-74У калібру 5.45мм та прицільно чергою здійснив приблизно 3-5 пострілів у спину потерпілому - незаконно позбавленому волі ОСОБА_12 , чим вчинив його умисне протиправне позбавлення життя умисне вбивство.
Прибувши до місця передачі автомобіля, за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_19 , вже чекав виконавців злочину на вказаному місці. Далі, ОСОБА_14 та ОСОБА_16 з метою приховування слідів злочину, витерли на дверях, у салоні вище вказаного автомобіля відбитки пальців, вийняли з багажника штикову лопату та передали ключі запалення від автомобіля ОСОБА_10 , після чого останній передав їм як виконавцям умисного вбиства ОСОБА_20 грошові кошти в сумі 2000 грн.
Після повернення вказаного автомобіля, ОСОБА_14 та ОСОБА_16 зателефонували ОСОБА_8 , який є організатором та пособником вказаного злочину та повідомили про виконання умисного вбивства викраденої людини, вчиненому на замовлення, за попередньою змовою групою осіб.
Крім того досудовим розслідуванням встановлено що, восени 2014 року капітан ОСОБА_8 проходячи військову службу на посаді командира 2 роти спеціального призначення 2 батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 перебуваючи на території Донецької області в районі проведення антитерористичної операції, привласнив видану йому зброю - АКС № НОМЕР_2 , яку у подальшому обліковано як нестачу, що утворилась за результатами її втрати під час виконання службово-бойових завдань в Східному регіону держави в ході проведення антитерористичної операції в період з липня по вересень 2014 року, що відображено у висновку службового розслідування від 26.11.2014 військової частини НОМЕР_1 .
Приблизно у 2014 - на початку 2015 року, ОСОБА_14 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , перебуваючи у місці тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 в аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований у АДРЕСА_5 , діючі незаконно, вчинили викрадення автоматів АКС-74 № НОМЕР_2 , АКС-74У № НОМЕР_3 , а також ЗО патронів калібру 5.45мм.
В подальшому, 18.01.2015, ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , знаходячись у приміщенні сільського будинку культури за адресою: АДРЕСА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, прагнули протиставити себе суспільству та продемонструвати зневагу до оточуючих громадян, які також знаходились у приміщенні зазначеного будинку культури діючи з особливою зухвалістю у вигляді демонстрації грубої сили та заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків до громадян ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , тобто з хуліганських мотивів, здійснивши постріли у стелю з наявного у них автомату АКС-74 № НОМЕР_2 , який є нарізною вогнепальною зброєю заводського виготовлення та нанесли ОСОБА_25 і ОСОБА_26 удари прикладом автомату в область спини.
16.01.2017 р.. ОСОБА_14 , проходячи військову службу на посаді командира бойової машини-командира відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_5 не з`явився вчасно на службу до місця дислокації підрозділу, що розташований у в АДРЕСА_8 та проводив час на власний розсуд не пов`язаний із виконанням обов`язків військової служби до 28.01.2017.
Крім того, 08 квітня 2017 року близько о 8.00 год. під час проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_8 , а саме: АДРЕСА_9 виявлено та вилучено три гранати РГД-5 без запалів, 1 патрон калібру 9 мм., які ОСОБА_8 зберігав без законних на те підстав.
23.06.2017 р. у період з 11.00 до 12.35 на підставі ухвали слідчого судді Волноваського районного суду Донецької області від 06.06.2017 у приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_10 здійснює свою підприємницьку діяльність, під час проведення обшуку виявлено фрагмент пластикових пляшок, фольгову накрутку, та два паперових пакети речовини темно зеленого кольору з характерним запахом канабісу.
13 квітня 2017 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 29 травня 2017 року.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 22 листопада 2017 року в черговий раз щодо ОСОБА_8 було продовжено строк тримання під вартою до 20 січня 2018 року.
Підозрюваний подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого суді скасувати, та ухвалити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити, та застосувати відносно нього запобіжний захід у виді особистої поруки народному депутату ОСОБА_29 та командиру ГФ "Громадська Варта-самооборона" ОСОБА_30 або домашнього арешту. Зазначає, що він не причетний до скоєння злочинів, не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду та чинити перешкоди кримінальному провадженню.
Стосовно висунутої йому підозри у вбивстві ОСОБА_12 зауважує, що зібрані слідством докази, зокрема допити потерпілої ОСОБА_31 , свідка ОСОБА_18 , протокол огляду автомобіля ОСОБА_18 ВАЗ 2106, слідчий експеримент за участю ОСОБА_14 , в ході якого було знайдено труп ОСОБА_12 в лісосмузі, протокол впізнання ОСОБА_16 потерпілою ОСОБА_32 , протокол перехресного допиту між підозрюваними ОСОБА_16 та ОСОБА_33 , судова-медична експертиза ідентифікації трупа ОСОБА_12 , медико-криміналістична експертиза ідентифікації останків тіла ОСОБА_12 , балістична експертиза ідентифікації куль, знайдених на місці вчинення злочину як боєприпасів до автомата АКС, ніяким чином не свідчать про його причетність до вбивства громадянина ОСОБА_12 ..
Вказує, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо нього від 20.11.17 року було вручено йому слідством 22.11.17 року з прошивкою тексту, нумерацією аркушів та посвідчене печаткою, але без додатків, тому вважає, що це клопотання, розглянуте судом, не можна вважати належним офіційним клопотанням прокуратури.
Вважає безпідставними висновки суду про наявність в його поведінці ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема в частині його посади заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_6 як підстави вважати, що він є суспільно-небезпечним та може продовжити злочинну діяльність оскільки згідно даних з цієї військової частини він виведений поза штат та зброя за ним не закріплена. Стосовно інших ризиків в його поведінці, визначених в ст. 177 КПК України, визнаних доведеними ухвалою суду, зауважує, що вони не були доведені прокурором в порушення вимог ст. 194 КПК України, такі висновки ґрунтуються на припущеннях, що є неприпустимим за положеннями КПК України та Конституції України.
Посилається на те, що слідчий суддя безпідставно відмовив йому у допиті під час судового засідання підозрюваного ОСОБА_14 , порушивши його право на захист, оскільки вважає, що ОСОБА_14 має підстави для наклепу щодо нього у вчиненні тяжкого злочину через особисту неприязнь пов`язану з тим, що він, будучі командиром, звільнив ОСОБА_14 з військової служби через зловживання спиртним та аморальну поведінку.
Крім іншого ОСОБА_8 зауважує на тому, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою щодо нього було подано прокурором до суду з порушенням строків, визначених ст. 199 ч.1 КПК України, а слідчий суддя не зважаючи на те, що прокурор не навів у клопотанні переконливих доводів про ризики у його поведінці та обставин, які перешкодили завершенню досудового розслідування у строки визначені попередньою ухвалою, прийшов до висновку про наявність цих обставин у порушення вимог ст. 199 КПК України.
Вказує також, що слідчий суддя безпідставно, незважаючи на його позитивні характеристики, попередні військові заслуги перед батьківщиною, сімейний стан, відмовив стороні захисту у клопотанні про обрання йому більш м`якого запобіжного заходу або передачу його на поруки народному депутату України ОСОБА_36 або командиру ГФ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_37 які на його думку заслуговують на довіру та можуть забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу з аналогічних підстав, в якій просить ухвалу слідчого суді скасувати, та ухвалити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити, та застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистої поруки або домашнього арешту.
Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини.
Суд належним чином не перевірив та не обґрунтував наявність та доведеність ризиків і обставин, передбачених ст.ст.177,178 КПК України, зазначених у клопотанні слідчого, оскільки вже всі свідки допитані, необхідні документи витребувані, проведені експертизи, тому ОСОБА_8 ніяким способом не зможе впливати на пояснення осіб, знищувати або спотворювати докази по справі. Крім того, звертає увагу, що слідчим суддею не була розглянута можливість обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу. Не врахував суд і данні про особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_8 не судимий раніше, має на утриманні сім`ю, неповнолітню дитину та хвору дружину.
Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги, прокурора, який заперечував проти апеляційних доводів захисту, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали додані до клопотання слідчого та матеріали судового провадження колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підозрюваного та захисника не підлягають задоволенню за таких підстав.
Виходячи зі змісту ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, вказаних в ст. 184 КПК України повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явився новий ризик, який виправдовує утримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового слідства до закінчення дій попередньої ухвали про утримання під вартою.
Клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою розглядається слідчим суддею за правилами, встановленими для розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що ці обставини виправдовують подальше утримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів вважає обсяг доказів, наведених у клопотанні слідчого про продовження строку тримання під вартою та матеріалів доданих до нього, достатнім для того, щоб вважати підозру висунуту ОСОБА_8 слідством обґрунтованою.
Апеляційні доводи ОСОБА_8 , в яких він намагається аналізувати наведені докази, протоколи слідчих та розшукових дій з точки зору їх належності, допустимості та посилається на те, що зібрані слідством докази ніяким чином не стосуються його особи та не доводять його вини, колегія суддів відкидає, оскільки такі доводи захисту підлягають ретельній перевірці, дослідженню та аналізу судом на предмет доведеності вини ОСОБА_8 за результатами судового розгляду даного кримінального провадження і не являються предметом аналізу під час вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу в порядку ст. 199 КПК України. Такі висновки узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, за якою обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(c) Конвенції гарантії від безпідставного арешту, а «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, справи «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства»
Апеляційні доводи ОСОБА_8 про те, що йому у порушення вимог ст. 184 ч.2 КПК України слідство своєчасно не надало клопотання про продовження строків тримання під вартою з доданими до нього документами не знайшли свого підтвердження, оскільки вони спростовуються судовими матеріалами, зокрема технічним записом фіксування судового процесу, за яким ОСОБА_8 ці матеріали були надані прокурором у судовому засіданні з наданням необхідного часу для ознайомлення.
Колегія суддів вважає безпідставними апеляційні твердження ОСОБА_8 про порушення його права на захист судом в частині відмови у допиті під час розгляду клопотання слідчого ОСОБА_14 , оскільки ОСОБА_14 по кримінальному провадженню має статус підозрюваного, а допит підозрюваного за клопотанням сторін або за ініціативою суду під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу або продовження запобіжного заходу ст. 193 ч.4 КПК України не передбачений.
Вирішуючи питання про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у поведінці ОСОБА_8 , порушене в апеляційних скаргах захисту, колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_8 підозрюється у низці тяжких та особливо тяжких кримінальних злочинах, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 410, ст. 257 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десяти років або довічне позбавлення волі, що на думку колегії суддів вирогідно збільшує ризик переховування особи від слідства та суду з метою уникнення відповідальності та покарання. Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що у даному випадку слідчий суддя обґрунтовано врахував практику Європейського суду з прав людини, за якою судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При вирішенні цього питання, колегія суддів враховує також і те, що за матеріалами кримінального провадження та поясненнями в суді ОСОБА_8 виходить, що він після виходу з батальону «Донбасс» є діючим військовослужбовцем офіцерського складу - заступником начальника штабу військової частини НОМЕР_6 , має навик ведення бойових дій та опит керування військовослужбовцями, користується у них авторитетом та повагою, бійці батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_8 у 2014 році під час інкримінованих йому слідством подій на сьогоднішній служать у інших військових формуваннях, досудове слідство по справі практично завершено, по кримінальному провадженню буде проводитися судове слідство. Тому колегія суддів вважає, що ризики незаконного впливу ОСОБА_8 на свідків та інших учасників кримінального провадження, в тому числі і під час судового розгляду провадження, шляхом можливого застосування до них методів фізичного та морального впливу з використанням свого службового становища, а також можливість продовжити злочинну діяльність існують і не зменшилися. Доводи, наведені ОСОБА_8 у суді стосовно того, що він виведений поза штат військової частини та не має доступу до зброї, на думку колегії суддів, не спростовують наведених висновків.
Враховуючи обставини кримінального провадження, встановлені слідством не зменшився і ризик перешкоджання ОСОБА_8 кримінальному провадженню іншим чином, на користь чого свідчить наявність кримінального провадження за ч.3 ст.369 КК України, щодо пропозиції підозрюваним службовій особі надати неправомірну вигоду матеріального характеру за не притягнення його до кримінальної відповідальності. Тому колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що передбачені п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК ризики у поведінці ОСОБА_8 існують, не зменшилися та доведені прокурором під час розгляду клопотання.
Посилання сторони захисту на порушення слідством строку на звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, передбаченого ст. 199 ч.1 КПК України на думку колегії суддів, не тягне за собою виключних наслідків у виді відмови у цьому клопотанні та не може вплинути на постановлення іншого процесуального рішення по справі.
Аналізуючи апеляційні вимоги захисту про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів приймає до уваги положення п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
З урахуванням того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів під час виконання своїх службових обов`язків у змові з іншими військовослужбовцями, що перебували у його підпорядкуванні під час несення військової служби, особливого періоду в країні, доводи сторони захисту про позитивні характеристики підозрюваного, заслуги перед Україною під час бойових дій у 2014-2015 роках, сімейний стан, хвороба дружини, колегія суддів не вважає підставою для зміни підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який оскільки ці обставини не спростовують наявність ризиків, визначених при застосуванні запобіжного заходу.
Діючи у межах положень ст.180 КПК України, та вирішуючи питання про передачу підозрюваного на поруки народним депутатам ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , які звернулися до суду з письмовим зобов`язанням про бажання взяти його на особисту поруку під час апеляційного перегляду провадження колегія суддів зауважує, що ці письмові зобов`язання, спрямовані на адресу суду, не містять певних реквізитів щодо дати їх складання, виходного номеру на бланку, за змістом відповідають вимогам ст. 180 КПК України. Між тим, колегія суддів вважає, що народний депутат ОСОБА_29 , народні депутати ОСОБА_41 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , а також командир ГФ "Громадська Варта-Самооборона" ОСОБА_46 заслуговують на особливу довіру та спроможні виконати покладені на них законом обов`язки особистих поручителів.
Однак колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, викладеними в ухвалі про те, що виключних обставин для зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку народним депутатам, іншим особам або на захід, не пов`язаний з триманням під вартою, немає, оскільки даних, які б свідчили про достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів як у судовому засіданні, так і під час апеляційного перегляду провадження не встановлено.
Під час апеляційного розгляду також було встановлено, що в межах, визначеного ст. 197 ч.3 КПК України строку досудового слідства необхідно закінчити певні процесуальні дії, які були розпочаті, прийняти процесуальні рішення, скласти остаточні процесуальні документи з боку обвинувачення, перелік яких зазначений у клопотанні слідчого про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , що поряд з іншими наведеними обставинами виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою.
Враховуючи наведене, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 177, 178,199 ,407 КПК України, колегія судів , -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського райсуду м. Маріуполя від 22 листопада 2017 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.
Судді: