справа №2010/3048/12
провадження №1/619/26/17
ПОСТАНОВА
іменем України
22 вересня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складі:головуючого суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
підсудногоОСОБА_4
потерпілихОСОБА_5
ОСОБА_6
ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, освіта вища, одруженого, працюючого фізичною особою-підприємцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України;

встановив
Органом досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 13 лютого 2012 року приблизно о 15 годині керував технічно справним, належним ОСОБА_8 , автомобілем «Daewoo-Nexia» р/н НОМЕР_1 , і рухався по автодорозі «Харків-Золочів» з боку м. Золочів в напрямку м. Харкова зі швидкістю 100 км/год. Під час руху в м. Дергачі Харківської області, в районі 14км+120м автодороги «Харків-Золочів», ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п.1.5, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України та не впорався з керуванням свого автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з зустрічним автомобілем «ВАЗ-21113» р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 . У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир «ВАЗ-21113» - ОСОБА_9 в той же день помер від отриманих травм у обласній клінічній лікарні м. Харкова; пасажиру автомобіля «ВАЗ-21113» - ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №88/78-ОКБ/12 від 21.03.2012 року, спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалості розладу здоров`я; водію автомобіля «ВАЗ-21113» - ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи №87/77-ОКБ/12 від 21.03.2012 року, спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалості розладу здоров`я. Порушення правил безпеки дорожнього руху України ОСОБА_4 , які знаходяться у причинному зв`язку з пригодою, виразилася у тому, що він керуючи автомобілем «Daewoo-Nexia» р/н НОМЕР_1 , проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, вибрав не безпечну перевищуючу допустиму в населеному пункті швидкість руху (100 км/год) і, не впоравшись з керуванням свого автомобіля «Daewoo-Nexia» р/н НОМЕР_1 , допустив його виїзд на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем «ВАЗ-21113» р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався по зустрічному йому напрямку, що потягло тяжкі наслідки.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про направлення справи на додаткове розслідування. В обґрунтування клопотання зазначив, що постановою Дергачівського районного суду від 29.07.2016 в даній кримінальній справі призначено комісійну комплексну судову експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та Київського міського бюро судово-медичних експертиз. За результатами проведення вищевказаної експертизи експертами складено висновок за №13016/16-52/5578/17-52 від 16.05.2017, який ставить під сумнів важливу для встановлення у кримінальній справі обставину, а саме: місце зіткнення транспортних засобів, тобто місце вчинення злочину. Згідно висновку із наявної слідової інформації, а саме кінцевого розташування транспортних засобів та візуального контактування автомобілів, експерт вказує, що місце первинного контакту даних автомобілів знаходився перед їх кінцевим положенням в районі розташування наведеної вище слідчої інформації, тому встановити розташування транспортних засобів відносно елементів проїзної частини в момент їх первинного контактування встановити є неможливим. Дані сумніви викликає протиріччя до зафіксованих в протоколі огляду місця події відомостей щодо місця зіткнення автомобілів. Наявність протиріччя у кримінальній справі можуть свідчити про неповноту досудового слідства. Крім того, протиріччя також містяться щодо обставини швидкості, з якою рухався ОСОБА_4 до моменту виникнення дорожньо-транспортної події, та обставини перебування іншого транспортного засобу перед маневруванням ОСОБА_4 до ДТП. В ході судового розгляду кримінальної справи судом вживались заходи щодо перевірки вищевказаних обставин. Так, постановою суду від 16.03.2015 надавалось окреме доручення в порядку ст.3151 КПК України шодо проведення за участю потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_11 та підсудного ОСОБА_4 слідчих експериментів, з залученням експерта, яке в т.ч. з іншими питаннями, на меті мало встановлення і точного місця зіткнення автомобілів, і швидкості руху автомобіля ОСОБА_4 .

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 при вирішенні клопотання прокурора покладався на думку суду, потерпіла ОСОБА_7 не заперечувала проти задоволення клопотання.

Потерпіла ОСОБА_5 та підсудний ОСОБА_4 заперечували проти направлення справи на додаткове розслідування посилаючись на безпідставність клопотання прокурора.

Заслухавши клопотання прокурора та думку інших учасників судового розгляду, суд дійшов висновку про його задоволення наступних мотивів.

Згідно з ч.1 ст.281 КПК України (1960 року), повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.8 Постанови від 11.02.2005 №2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства. Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо). Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Також у п.9 цієї Постанови роз`яснено, що відповідно до ч.1 ст.281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні. Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст.3151 КПК України, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. При цьому судові доручення суд дає лише з метою перевірки й уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового слідства.

Під час досудового слідства було проведено експертизу №129/12 від 10.04.2012 року, відповідно до якої місце зіткнення автомобілів Daewoo та ВАЗ розташовувалося в районі осипання окремих фрагментів автомобілів. Виходячи з зафіксованої на схемі до протоколу огляду місця ДТП слідової інформації, визначити, де розташовувалося місце зіткнення транспортних засобів більш точно, не представляється можливим.

Швидкість руху автомобілів Daewoo та ВАЗ під час досудового слідства експертним шляхом не встановлювалася, а була зазначена у обвинувальному висновку з показань потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_11 .

Також під час досудового слідства показання обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_12 про виїзд на смугу руху підсудного легкового автомобіля світлового кольору, внаслідок чого ОСОБА_4 вимушений був маневрувати вправо, експертним шляхом не перевірялися.

Таким чином, під час проведення досудового слідства не було достовірно встановлено місце зіткнення транспортних засобів, швидкість їх руху та наявність чи відсутність перешкод у русі автомобіля ОСОБА_4 , тобто не були з`ясовані обставини, які мають значення для справи.

Під час судового слідства судом були допитані: потерпілий ОСОБА_6 та свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які дали наступні показання.

13 лютого 2012 року потерпілий ОСОБА_6 керував автомобілем «ВАЗ-21113», в якому на передньому сидінні знаходився ОСОБА_9 та на задньому сидінні спав ОСОБА_10 . Після проїзду залізничного переїзду потерпілий побачив, що по зустрічній смузі руху до нього наближається автомобіль «Daewoo-Nexia», який при зближенні з його автомобілем змінив свій напрямок руху вліво та виїхав на смугу руху автомобіля потерпілого, внаслідок чого відбулося зіткнення. При цьому потерпілий вказав, що автомобіль «Daewoo-Nexia» не зачіпляв праве узбіччя дороги та його не заносило, а він їхав рівно до маневру вліво.

13 лютого 2012 року свідок ОСОБА_11 знаходився на передньому сидінні обличчям до залізничного переїзду в салоні автомобіля, який був припаркований біля магазину «Людмила». Коли він почув гуркіт автомобіля, то повернувся приблизно на 135 градусів до проїжджої частини дороги та побачив автомобіль червоного кольору Daewoo, який рухався зі швидкістю приблизно 90 км/год та зачепив узбіччя дороги і виїхав на зустрічну смугу. Інших автомобілів він не бачив.

13 лютого 2012 року свідок ОСОБА_12 знаходилася на передньому сидінні автомобіля Daewoo під керуванням ОСОБА_4 , який рухався зі швидкістю приблизно 50 км/год. Після проїзду магазину «Таргет» на смугу руху автомобіля ОСОБА_4 виїхав легковий автомобіль світлого кольору. ОСОБА_4 почав гальмувати свій автомобіль та застосував маневр вправо з виїздом правими колесами на узбіччя дороги. Внаслідок чого автомобіль ОСОБА_4 втратив керування та його викинуло на смугу зустрічного руху, де він зіткнувся з автомобілем ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.1 ст.3151 КПК України (1960 року) з метою перевірки і уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового слідства, суд мотивованою постановою вправі доручити органу, який проводив розслідування, виконати певні слідчі дії.
Згідно ч.6 ст.161 КПК України (1960 року), суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Постановою суду від 27 травня 2013 року в порядку ст.3151 КПК України (1960 року) було доручено начальнику відділу розслідувань ДТП СУ ГУ МВС України в Харківській області організувати та провести відповідні оперативно-розшукові та слідчі дії. Зазначена постанова суду не була виконана.

Постановами суду від 16 березня 2015 року та 05 травня 2015 року в порядку ст.3151 КПК України (1960 року) було доручено начальнику відділу розслідувань ДТП СУ ГУ МВС України в Харківській області провести відповідні слідчі дії.

Як вбачається з висновку судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №6231/7725 від 31.07.2015 року, на якій швидкості руху зіткнулися автомобілі Daewoo та ВАЗ та встановити місце зіткнення експертним шляхом не уявляється можливим.

Також відповідно до ст.310 КПК України (1960 року) суд з метою перевірки й уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового слідства, призначив комплексну судову експертизу.

Згідно висновку експертів за результатами проведення судової комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №13016/16-52/5578/17-52 від 16.05.2017 року, встановити швидкість руху автомобілів Daewoo та ВАЗ експертним (розрахунковим) шляхом не видається за можливе. Також за умови відсутності слідової інформації, яка в повній мірі відображала переміщення транспортних засобів (їх траєкторію) безпосередньо перед пригодою, встановити розташування транспортних засобів (автомобілів Daewoo та ВАЗ) відносно елементів проїзної частини в момент їх первинного контактування та тим більше перед пригодою також видається за неможливе. Також за варіантом якщо автомобіль Daewoo рухався зі швидкістю 50 км/год та йому на смугу рух виїхав невстановлений автомобіль підстав технічного характеру вважати, що дії водія ОСОБА_4 суперечили вимогам п.12.3 ПДР, з технічної точки зору, немає.

Відповідно до ст.22 КПК України (1960 року) прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність. Прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, не вправі перекладати обов`язок доказування на обвинуваченого.
Згідно ст.64 КПК України (1960 року), при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: 1) подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); 2) винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину; 3) обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання; 4) характер і розмір шкоди, завданої злочином, а також розмір витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння.
Згідно ст.275 КПК України (1960 року), розгляд справи провадиться тільки відносно підсудних і тільки в межах пред`явленого їм обвинувачення. В разі необхідності доповнити чи змінити пред`явлене обвинувачення або порушити кримінальну справу по новому обвинуваченню чи щодо нових осіб суд додержується правил, установлених в статтях 276, 277, 278 цього Кодексу.
Відповідно до вказаних статей прокурор має право змінити пред`явлене обвинувачення чи заявити відповідні клопотання.
Згідно ч.ч.1,6 ст.161 КПК України (1960 року), розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.
На думку суду, зазначена неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні та вказані порушення вимог кримінально-процесуального закону є істотними та такими, що перешкоджають суду повно та об`єктивно розглянути справу і виключають постановлення вироку та з урахуванням установлених у ст.275 КПК України меж судового розгляду не можуть бути усунуті в судовому засіданні, тому кримінальна справа підлягає направленню на додаткове розслідування.

Під час додаткового розслідування необхідно відповідно до вимог ст.22 КПК України (1960 року) вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи, а саме встановлення місця зіткнення та швидкості руху автомобілів «Daewoo-Nexia» р/н НОМЕР_1 і «ВАЗ-21113» р/н НОМЕР_2 . А також перевірки наявності чи відсутності факту виїзду легкового автомобіля світлого кольору на смугу руху автомобіля підсудного ОСОБА_4 .

Відповідно до п.10 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду можливе як за клопотаннями учасників процесу, так і з ініціативи суду.

У зв`язку з цим, суд вважає що органом досудового слідства неповно та неправильно проведено досудове слідство, і зазначене не може бути усунуто в судовому засіданні, оскільки відповідно до ч.1 ст.3151 КПК України (1960 року), суд може доручати органу, який проводив розслідування, виконати певні слідчі дії з метою перевірки і уточнення фактичних даних, отриманих в ході судового слідства.

З урахуванням вимог ст.161 КПК України (1960 року), враховуючи, що до компетенції суду не належить провадження слідчих дій, суд позбавлений можливості всебічно, повно і об`єктивно розглянути кримінальну справу, зазначені порушення вимог кримінально-процесуального закону виключають постановлення вироку.

Суд вважає, що органом досудового слідства під час провадження справи, всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені всі обставини справи, їм не дана відповідна правова оцінка, не вжито заходів до встановлення і залучення до матеріалів справи всіх об`єктивних даних, а ці обставини мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Також органу досудового слідства при проведенні додаткового розслідування необхідно вжити всіх необхідних заходів для повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та перевірки доводів. У процесі проведення додаткового розслідування необхідно усунути зазначені вище порушення закону і виконати інші, передбачені КПК України процесуальні дії.

Підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 суд не вбачає.

Керуючись ст.281 КПК України (1960 року), суд -

постановив
Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України повернути прокурору Харківської області для організації додаткового розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити незмінним - підписка про невиїзд.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до Апеляційного суду Харківської області.

Суддя ОСОБА_1