11-сс/775/56/2018(м)
263/1725/18

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

15 лютого 2018 року слідчий СУ ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України.

15 лютого 2018 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області вищезазначене клопотання було задоволено. До підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Маріупольському СІ УДПтСУ в Донецькій області строком до 04 березня 2018 року включно, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, передбачений ст. 181 КПК України. Вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, ознайомившись з судовим матеріалом та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді має бути залишена без змін, за таких підстав.

З судового матеріалу розгляду клопотання слідчого встановлено, що в листопаді 2016 року, більш точна дата в ході слідства не встановлена, мешканець м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_9 , будучі неодноразово судимим за корисливі умисні особливо тяжкі злочини, з метою особистого збагачення, вирішив створити стійку організовану групу для вчинення умисних корисливих особливо тяжких злочинів на території м. Маріуполя.

З цією метою ОСОБА_9 розробив злочинний план, відповідно якого до складу організованої групи в якості виконавців повинні були увійти особи, здатні вчиняти протиправні дії майнового характеру до сторонніх осіб, у тому числі застосовувати у разі необхідності насильство над потерпілими, обмеження їх прав, свобод, законних інтересів тощо.

Відповідно до злочинного задуму ОСОБА_9 , підприємці власники крамниць на території Лівобережного району м. Маріуполя, в результаті погроз насильства та створення усіляких перепон у здійсненні бізнесу з боку безпосередніх виконавців вимагання, повинні були періодично передавати на його користь грошові кошти, які в подальшому розподілялись між учасниками організованої групи.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у листопаді 2016 року ОСОБА_9 ознайомив з цим планом своїх знайомих, а саме раніше судимого за вчинення тяжких корисливих злочинів ОСОБА_7 , а також раніше не судимого ОСОБА_10 , який здатний був у разі необхідності застосовувати насильство та долати фізичний опір потерпілих та їх оточення.

Ознайомившись із злочинним планом, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 схвалили його і дали згоду на участь в організованій групі в якості виконавців.

Кожному учаснику організованої злочинної групи відводилася спеціальна роль у злочинній діяльності з метою досягнення єдиного плану, тобто підготовка і вчинення злочинів, як кінцева мета плану цієї групи.

Дана організована група характеризувалась корисливою направленістю дій її учасників, єдністю їх намірів щодо отримання незаконного прибутку від заволодіння грошима.

Так, в листопаді 2016 року, точний час та дата в ході досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_9 у складі організованої групи разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим наміром спрямованим на протиправне заволодіння майном, яке належить потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а саме грошовими коштами, вирішили їх вимагати всупереч волі потерпілих.

Діючи згідно заздалегідь розробленого плану, реалізуючи свій злочинний корисливий намір, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілих, шляхом вимагання, ОСОБА_9 , разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 наприкінці листопада 2016 року прибули до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по бул.Комсомольському, 42 у Лівобережному районі м.Маріуполя, де застосовуючи психологічне насилля, що виразилось у висловлюванні погроз на адресу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , почали вимагати від останніх грошові кошти, які хотіли отримувати щомісячно за безперешкодне ведення їх підприємницької діяльності. Знаходячись під погрозою застосування фізичного насильства, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були змушені погодитись на передачу вказаним особам грошових коштів у розмірі 3 000 гривень, щомісячно. Отримавши згоду потерпілих на передачу грошових коштів, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 вказали потерпілим, що останні повинні передавати їм 10-го числа щомісячно 3000 гривень за кожний об`єкт, на якому потерпілі здійснюють свою підприємницьку діяльність.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний план, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, 02.06.2017, приблизно о 16 годин 35 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , отримали від потерпілого ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 3000 гривень, які згодом були розподілені між усіма учасниками групи.

Діючи далі, згідно заздалегідь розробленого плану, реалізуючи свій злочинний корисливий намір, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілого, шляхом вимагання, ОСОБА_9 10.06.2017 зателефонував потерпілому ОСОБА_13 і застосовуючи психологічне насилля, яке виразилось у висловлюванні погроз на адресу останнього, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в грубій формі продовжив вимагати у потерпілого грошові кошти в сумі 3 000 гривень, погрожуючи при цьому вбивством та фізичним насильством, а також створенням несприятливих умов для розвитку підприємницької діяльності. Внаслідок цього, потерпілий ОСОБА_11 , знаходячись під погрозою застосування фізичного насильства, був змушений погодитись на передачу вказаним особам грошових коштів розміром 3 000 гривень. Отримавши згоду потерпілого на передачу грошових коштів, ОСОБА_9 дав вказівку потерпілому ОСОБА_11 передати грошові кошти ОСОБА_7 .

В свою чергу, ОСОБА_7 діючи умисно, за вказівкою ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, 10.06.2017, приблизно о 12 годин 35 хвилин, знаходячись біля більярдного клубу «Успех» по пр. Мира, буд.101-А у Центральному районі м. Маріуполя, отримав від потерпілого ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 3000 гривень, які в подальшому передав ОСОБА_9 для розподілу між учасниками організованої групи.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 10.08.2017, зателефонував потерпілій ОСОБА_12 і застосовуючи психологічне насилля, що виразилось у висловлюванні погроз на адресу останньої, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в грубій формі почав вимагати у потерпілої грошові кошти в сумі 9 000 гривень за безперешкодне ведення підприємницької діяльності на трьох торгівельних об`єктах, які належать потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , погрожуючи при цьому створенням несприятливих умов для розвитку підприємницької діяльності. Внаслідок чого потерпіла ОСОБА_12 , була змушена погодитись на передачу вказаним особам грошових коштів у розмірі 9 000 гривень. Отримавши згоду потерпілої на передачу грошових коштів, ОСОБА_9 дав вказівку потерпілій ОСОБА_12 передати грошові кошти ОСОБА_7 .

У свою чергу, ОСОБА_7 діючи умисно, за вказівкою ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, 10.08.2017, приблизно о 14 годин 30 хвилин, знаходячись біля магазину «Щірий кум» по вул. Пилипа Орлика, буд.120 у Центральному районі м. Маріуполя, отримав від потерпілої ОСОБА_12 грошові кошти у розмірі 9 000 гривень, які в подальшому він повинен був передати ОСОБА_9 для розподілу між учасниками групи, однак не довів умисел до кінця, оскільки був затриманий 10.08.2017 співробітниками правоохоронних органів.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вірно врахував те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, ризики, що були при обранні раніше запобіжного заходу не зменшились, оскільки ОСОБА_7 , перебуваючи не під вартою, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також перебуваючи на свободі може здійснювати вплив на потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , свідків які були присутні під час проведених слідчих та процесуальних дій, а також іншим чином перешкоджати органу досудового розслідування, яке на теперішній час встановлює інших потерпілих та свідків кримінального правопорушення. Крім того ОСОБА_7 ніде не працює, а відтак законних джерел доходу не має, обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисного злочину, у зв`язку з чим може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, і все це свідчить про неможливість запобігання вищезазначених ризиків застосуванням більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Крім того наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

За таких обставин слідчий суддя вірно дійшов до висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід може не забезпечити відповідну процесуальну поведінку підозрюваного, запобігання перешкод слідству по справі та запобігання продовження злочинної діяльності.

Слідчим суддею правильно враховані положення ч.4 ст. 183 КПК України та не визначено розмір застави відносно ОСОБА_7 ..

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 має тяжке психічне захворювання, являються безпідставними, оскільки в ухвалі слідчого судді слушно наголошується, що відповідно до висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи підозрюваний ОСОБА_7 не страждає будь якою психічною хворобою, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи, які вказані в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 являються необґрунтованими та безпідставними, і на підставі цього задоволенню не підлягають.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 309, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2018 року, якою клопотання слідчого задоволено та до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Маріупольському СІ УДПтСУ в Донецькій області строком до 04 березня 2018 року включно, без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Судді