АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" жовтня 2017 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002014 від 30.06.2015 року щодо,-
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27.09.2004 року за ст.ст. 15 ч.3 - 185 ч.3 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки;
- вироком Ленінського районного суду м. Чернівці від 15.10.2004 року за ст.ст. 185 ч.1, 15 ч.2 - 185 ч.2, 70 КК України до одного року одного місяцю позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік;
- вироком Ленінського районного суду м. Чернівці від 28.12.2004 року за ст.ст. 186 ч.2, 69, 185 ч.3, 70 КК України до трьох років позбавлення волі;
- вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.12.2008 року за ст.ст. 15 ч.3 185 ч.5, 69, 185 ч.5, 69, 70, 71 КК України до трьох років восьми місяців позбавлення волі;
- вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.12.2011 року за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі;
- вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 29.11.2013 року за ст.ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі;
- вироком Сихівського районного суду м. Львова від 14.04.2016 року за ст. 185 ч.3 КК України до трьох років чотирьох місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.3 КК України, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 липня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання і покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 14 квітня 2016 року остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді п`яти років трьох місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з 08 березня 2016 року, тобто з моменту його фактичного затримання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції, яка діяла до 21.06.2017 року, зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі термін його затримання з 04.09.2015 року по 07.09.2015 року та строк попереднього ув`язнення з 08.03.2016 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 у відшкодування спричиненої майнової шкоди на користь потерпілої ОСОБА_8 суму 2900 (дві тисячі дев`ятсот) гривень, на користь ПрАТ «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки» суму 25220 (двадцять п`ять тисяч двісті двадцять) гривень 76 (сімдесят шість) копійок, на користь ОСОБА_9 суму 2000 (дві тисячі) гривень.
Цивільний позов МПВП «Озон» про стягнення з ОСОБА_6 9350 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят) гривень залишено без розгляду.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 869 (вісімсот шістдесят дев`ять) гривень 46 (сорок шість) копійок.
Вирішена доля речових доказів.
В судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що 28.06.2015 року приблизно о 01.10 год. ОСОБА_6 прибувши до «Офісного центру» ТОВ «Чернівціоблагробуд» по вул. Гайдара, 1-Д м. Чернівці та через незачинене металопластикове вікно, проник в середину приміщення. Після цього підійшов до вхідних дверей офісу № 102 та за допомогою раніше заготовленого металевого предмету, шляхом віджиму вхідних дверей, увійшов в середину приміщення офісу № 102 та розпочав вишукувати цінні речі та предмети. Після огляду приміщення ОСОБА_6 віднайшов та викрав майно, а саме: ноутбук марки «MSI» моделі - VR 610X сіро-чорного кольору вартістю 3000 грн., колонки марки «SVEN» сірого кольору вартістю 500 грн., кавоварку марки «Віаletti» червоного кольору вартістю 4000 грн., шкіряну сумку-портфель чорно-коричневого кольору вартістю 2000 грн., в якій знаходились офісні папери (накладні, договори, акти), які матеріальної цінності не становлять, пірометр (безконтактний термометр) сірого кольору вартістю 1850 грн. Внаслідок цього потерпілому ОСОБА_9 була заподіяна майнова шкода на суму 2000 грн. та МПВП «Озон» на загальну суму 9350 грн.
Крім того, ОСОБА_6 28.06.2015 року приблизно 02:40 год., перебуваючи в приміщенні «Офісного центру» ТОВ «Чернівціоблагробуд» по вул. Гайдара, 1-Е м. Чернівці, підійшов до вхідних дверей офісу № 304, шляхом підбору ключа відчинив вказані двері та проник в середину приміщення офісу № 304, де розпочав вишукувати цінні речі та предмети. Після огляду кабінету ОСОБА_6 віднайшов та викрав майно, а саме: рукавички жіночі в кількості трьох пар загальною вартістю 356 грн. 40 коп., сорочку чоловічу вартістю 498 грн., пояс чоловічий вартістю 262 грн. 80 коп., пластикову коробку для демонстрації продукту вартістю 725 грн. 96 коп., намисто жіноче (біжутерія) в кількості 9 штук загальною вартістю 2484 грн., сукню жіночу в кількості 9 штук загальною вартістю 4136 грн. 40 коп., штани чоловічі вартістю 399 грн. 60 коп., шляпу в кількості 2 штук загальною вартістю 306 грн., плащ жіночий в кількості 7 штук загальною вартістю 4158 грн., кофту жіночу в кількості 4 штук загальною вартістю 648 грн., сумку жіночу марки «Рітейл» в кількості 16 штук загальною вартістю 4416 грн., сорочку чоловічу в кількості 4 штуки загальною вартістю 1392 грн., сумку жіночу в кількості 5 штук загальною вартістю 1428 грн., сукню жіночу в кількості 2 штук загальною вартістю 612 грн., пояс жіночий в кількості 2 штук загальною вартістю 192 грн., сорочку чоловічу вартістю 300 грн., шарф трикотажний в кількості 3 штук загальною вартістю 482 грн. 40 коп., шапку трикотажну в кількості 3 штук загальною вартістю 304 грн. 20 коп., кавовий напій «Якобз 3 в 1» 52 коробки загальною вартістю 2119 грн., що є власністю ПрАТ «А/Т тютюнова когляду місця подіїанія «В.А.Т. - Прилуки» та сім блоків сигарет «Кент Нанотек», два блоки сигарет «Ротманс Демі», два блоки сигарет «Ротманс Нано», один блок сигарет «Кент Ашдіай», один блок сигарет «Кент Ашді», які матеріальної цінності не становлять. Внаслідок цього ПрАТ «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки» була заподіяна майнова шкода на загальну суму 25220 грн. 76 коп.
В подальшому, ОСОБА_6 28.06.2015 року приблизно о 03:50 год., перебуваючи в приміщенні «Офісного центру» ТОВ «Чернівціоблагробуд» по вул. Гайдара, 1-Е м. Чернівці, підійшов до вхідних дверей офісу № 301, шляхом підбору ключа відчинив вказані двері та проник в середину приміщення офісу № 301, де розпочав вишукувати цінні речі та предмети. Після огляду приміщення ОСОБА_6 віднайшов та викрав майно, а саме: роутер марки «TP Link» білого кольору вартістю 400 грн. та ноутбук марки «Асеr» модель «С3040» сірого кольору вартістю 2500 грн. Внаслідок цього потерпілій ОСОБА_8 була заподіяна майнова шкода на загальну суму 2900 грн.
Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення злочину пішов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
На вказаний вирок захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_6 подала апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_7 , просить скасувати вирок Шевченківського районного суду від 21.07.2017 року, та ухвалити по даній справі виправдувальний вирок.

Посилається на те, що вирок районного суду не відповідає вимогам ст. ст. 370, 373 КПК України, висновки суду базуються на доказах, які одержані незаконно шляхом порушення процесуальної форми та порядку їх одержання, тобто на недопустимих доказах, в основу вироку суд поклав припущення як щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, так і щодо способу проникнення в будівлю, та до офісних приміщень, що знаходяться в цій будівлі, також вказує на неналежність та недопустимість доказів, а саме: протоколу прийняття заяви про вчинене правопорушення від 29.06.2015 року; протоколу огляду місця події від 29.06.2015 року; дозволу директора ТОВ «Чернівціоблагробуд» на проведення огляду будівлі; протоколу добровільної видачі та огляду диску з відеозаписом камер спостереження від 28.10.2015 року, вважає, що суд обґрунтував винність обвинуваченого доказами, які не являються належними та допустимими, істотно порушивши вимоги кримінального процесуального закону.
Також захисник ОСОБА_7 подав доповнення до апеляційної скарги, в якому вказує, що районним судом невірно застосовано ч.5 ст. 72 КК України в частині зарахування ОСОБА_6 строку його попереднього ув`язнення в строк призначеного покарання.
Посилається на те, що вироком районного суду зараховано строк попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання ОСОБА_6 з 08.03.2016 року по 20.06.2017 року включно, а не по дату набрання вироком законної сили, тому вважає, що і в цій частині вирок підлягає скасуванню.
Обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок районного суду, та направити матеріали кримінального провадження на нове досудове розслідування для чіткого встановлення всіх обставин, перерахувати термін відбуття ним покарання згідно ч.5 ст. 72 КК України та положень ст. 58 Конституції України.
При цьому посилається на те, що вирок районного суду є занадто суворим і несправедливим, на досудовому розслідувані слідчим було порушено його права, а саме не було надано можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, вказує. що протокол огляду місця події від 29.06.2015 року не читабельний, а його зміст не являється можливим для ознайомлення, чим порушено його права згідно ст. 317, 357 КПК України, про що неодноразово наголошувалось в судовому засіданні головуючому судді, який жодним чином не відреагував на це, а тому на думку апелянта розглядав справу однобічно та упереджено, при призначенні покарання судом не було взято до уваги докази його невинуватості, та ігноруючи положення ст. 17 КПК України, суд на думку апелянта ухвалив однобічний та упереджений вирок.
На вказану апеляційну скаргу прокурор Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_10 подала заперечення, в якому просить апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.07.2017 року щодо ОСОБА_6 без змін.
В запереченнях прокурор вказує, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого є необґрунтованою, безпідставною та задоволенню не підлягає, а визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, відповідає вимогам чинного КПК України та ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, зібраних вході досудового розслідування злочину, та досліджених в суді.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, міркування прокурора, яка вважає вирок суду законним та обґрунтованим, та просить залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши та дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.
Висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_6 у пред`явленому обвинувачені є обґрунтованим, належним чином мотивованим на підставі вірно встановлених фактичних обставин справи, з чим погоджується апеляційний суд.
Докази, які покладені районним судом в основу доведеності вини ОСОБА_6 є належними та допустимими.
Районним та апеляційним судом не встановлено у даному кримінальному проваджені доказів, які не відповідають вимогам ст.ст. 85, 86 КПК України, не наведено їх у доводах апеляційної скарги.
При наполяганні визнання більшості доказів, матеріалів кримінального провадження недопустимими, апелянтами не наведено процесуальних дій без попереднього дозволу суду, отримання доказів в наслідок катування чи жорстокого поводження, порушення права на захист, отримання пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань, порушення права на перехресний допит, не має даних про отримання показань свідка, який в подальшому був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, не встановлено фактів реалізації органом досудового розслідування повноважень не передбачених нормами КПК України.
Ст. 87 КПК України передбачено вичерпний перелік правових підстав визнання доказів недопустимими, на порушення саме цих вимог відсутні посилання апелянта, ці вимоги є вичерпними і доповнення їх неприпустимо.
Апеляційний суд погоджується із висновком районного суду про визнання належними та допустимими доказів відповідно до вимог ст. 85, 86 КПК України, що нижче подаються.
Зокрема, колегія суддів погоджується із правовою оцінкою районного суду протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.06.2015 року, оскільки відповідно до ст. 214 КПК України та п. 1.2 Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події - звернутися із заявою про вчинення кримінального правопорушення може будь-яка особа, яка не є потерпілим, крім того, згідно зі ст. 477 КПК України, лише кримінальні провадження у формі приватного обвинувачення можуть бути розпочаті виключно за заявою потерпілого, а відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України не є злочином приватного обвинувачення, то в даному разі заява про вчинення кримінального правопорушення може бути подана заявником. Також, відповідно до вищезазначеної Інструкції - заявою про вчинення кримінального правопорушення, в тому числі є повідомлення на лінію «102», які приймаються уповноваженими працівниками чергових частин органів поліції, працівниками інших структурних підрозділів цих органів. Таким чином, слідчо-оперативній групі стало відомо про вчинення кримінального правопорушення, і саме це стало підставою для виїзду вказаної групи на місце вчинення злочинів.
Вірною є оцінка районного суду протоколу огляду місця події від 29.06.2015 року, дозволу директора ТОВ «Чернівціоблагробуд» на проведення огляду будівлі, що належить ТОВ «Чернівціоблагробуд», оскільки відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України, огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР. Таким чином на момент проведення огляду місця події «Офісного центру» ТОВ «Чернівціоблагробуд», слідчий не був і не міг бути призначений для проведення досудового розслідування по даному факту, так як відомості в ЄРДР не були внесені, а в подальшому, у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 39 КПК України, після внесення відомостей до ЄРДР вже був призначений слідчий ОСОБА_11 . Слідчий ОСОБА_12 мав право складати протокол огляду місця події, так як був у складі слідчо-оперативної групи, яка утворюється та виїжджає на місце події вчинення кримінального правопорушення після повідомлення заявником, відповідно до діючої «Інструкції про організацію реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події та забезпечення оперативного інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ України» затвердженої Наказом МВС України від 22.10.2012 року. Крім того, в КПК України або будь-яких інших нормативних актах не містяться вимоги про призначення для проведення досудового розслідування саме тих слідчих, які були в слідчо-оперативній групі. Відповідно до вищевказаної інструкції слідчо-оперативна група виїжджає на місце події маючи при собі відповідно розроблений бланк протоколу огляду місця події, в якому на 1 сторінці немає графи «інші учасники» або «заявник» чи «потерпілі», а є лише «поняті» та «спеціаліст». Однак, враховуючи те, що огляд місця події проводився у приміщеннях, для забезпечення прав та законних інтересів власників та представників потерпілих, передбачених національним та європейським законодавством з прав людини, огляд місця події проводився за їхньої участі, про що зазначалося в протоколі огляду місця події. Крім того, вказаний протокол був проведений відповідно до норм ст. 237 КПК України, у присутності 2 понятих. Разом із тим, слідчо-оперативна група при виїзді на місце події не повинна бути забезпечена комп`ютерною технікою і відповідно до норм національного законодавства немає вимог про те, що протокол огляду місця події має бути в друкованому вигляді. В ст.190 рішення Європейського суду з прав людини (Справа «Бєлоусов проти України») зазначено, що у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, а також за письмовою згодою володільця огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено без постанови судді. Тому огляд місця події проведено законно, оскільки від заявника було отримано письмову згоду (що безпосередньо сам заявник підтвердила в залі судового засідання). Сліди знаряддя зламу, сліди взуття та пальців рук були встановлені в результаті поверхневого огляду без не санкціонованого проникнення в дані приміщення, що оглядались, а не в результаті обшуку даних приміщень та проникнення до будь-яких сховищ чи предметів, які там знаходились.
Колегія суддів погоджується із правовою оцінкою районного суду протоколу добровільної видачі та огляду диску з відеозаписом камер спостереження від 28.10.2015 року та постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів - компакт-диска з записами з камери відеоспостереження від 29.10.2015 року, оскільки слідчий, згідно п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України уповноважений доручати проведення слідчих дій відповідним оперативним підрозділам. Згідно з дорученням, наданим слідчим ОСОБА_11 , дане доручення адресоване начальнику УКР УМВС України в Чернівецькій області, який в свою чергу, відповідно до покладених на нього обов`язків і повноважень, доручив це працівникам УКР, а іншим працівникам правоохоронних органів він доручити не міг і не мав на це повноважень. Матеріали відеозйомки є речовими доказами - документами, відповідно до положень ст. 99 КПК України, які у відповідності до законодавства належним чином оглянуті та визнані речовим доказом по кримінальному провадженні, а сам протокол добровільної видачі не є речовим доказом-документом, а процесуальною дією, яка оформлена у відповідності до вимог ст.ст. 103, 104 КПК України (форма фіксування процесуальних дій). Тому протокол добровільної видачі не слідча дія, а процесуальна. Разом із тим, сам факт добровільної видачі та волевиявлення підтвердив сам ОСОБА_13 , який видавав даний відеозапис.
Вірною є оцінка районного суду постанови про призначення трасологічної експертизи від 30.06.2015 року, висновку експерта № 1757-К від 28.01.2016 року, постанови про призначення трасологічної експертизи від 30.06.2015 року, висновку експерта № 1756-К від 26.01.2016 року, постанови про призначення дактилоскопічної експертизи від 13.03.2016 року та висновку експерта № 0930 від 20.05.2016 року, оскільки суд вже визнав належним та допустимим доказом протокол огляду місця події від 29.06.2015 року, а зразки, на підставі яких проводились зазначені експертизи, були відібрані при огляді місця події, тому підстав для визнання постанов та висновків експерта неналежними та недопустимими доказами також немає.
Досліджений апеляційним судом протокол огляду місця події від 29.06.2015 року, є такий що викладений у зрозумілій за змістом письмовій формі, тому доводи апелянтів про неможливість його прочитання є безпідставними.
Згідно дослідженого апеляційним судом висновку дактилоскопічної експертизи № 0930 від 20.05.2016 року, слід пальця руки розміром 14х20мм на відрізку прозорої липкої стрічки №3 залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_6 , слід пальця руки розміром 10х20мм на відрізку прозорої липкої стрічки №14 залишений середнім пальцем лівої руки ОСОБА_6 (а.с.197-200, Т.1). Висновок зазначеної експертизи є науково обґрунтованим узгоджується із іншими доказами по справі, та не суперечить їм, зокрема надані на дослідження слід пальця руки з липкої стрічки №3, вилученні з каб. №101 першого поверху, де згідно встановлених обставин справи знаходяться ключі від всіх кабінетів приміщення, в тому числі і тих, проникнення до яких шляхом відкриття дверей ключем інкриміновано ОСОБА_6 .
Дослідивши відеозапис з камер спостереження від 28.10.2015 року, апеляційний суд прийшов до висновку, що відсутні підстави сумніватись, що на ньому зафіксований обвинувачений ОСОБА_6 , тому погоджується із висновком районного суду щодо даного доказу, та вважає доводи апеляційних скарг в цій частині також безпідставними.
Доводи апеляції захисника, про те що огляд місця події, в супереч діючого кримінально процесуального закону, було проведено без дозволу слідчого судді, колегія судді вважає безпідставними, оскільки згідно заяви директора ТОВ «Чернівціоблагробуд» - ОСОБА_14 від 29.06.2015 року на проведення огляду будівлі, остання надала органу досудового розслідування дозвіл на огляд офісних приміщень: №102, №301, №304, які розташовані в приміщенні «Офісні центри», за адресою вул. Гайдара, 1-Е, та вул. Гайдара, 1-Д, м. Чернівці, що повністю узгоджується з вимогами ст.233 КПК України. (а.с. 148. Т.1)
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , про не ознайомлення його з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає безпідставним, так як ОСОБА_6 згідно заяви від 07.06.2017 року з матеріалами кримінального провадження ознайомився повністю, що засвідчив своїм підписом. (а.с.70, Т.2)
Вимоги апеляцій обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , щодо здійснення перерахунку терміну відбуття покарання на підставі ч.5 ст. 72, ч.2 ст.5 КК України, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки районним судом ОСОБА_6 зараховано в строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі термін його затримання та строк попереднього ув`язнення, до дії вказаного закону, подальше застосування цих норм є неприпустимим, так як нормами матеріального права визначено час застосування та чинності цього закону, районний та апеляційний суд є правозастосовним органом і застосував цей закон згідно його змісту.
Щодо вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, про направлення матеріалів даного кримінального провадження на нове досудове розслідування, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки це не передбачено чинним КПК України, тому дана вимога не є правовою за змістом.
Винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, що наведені у вироку підтверджується дослідженими в суді доказами, показаннями потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , представника потерпілої юридичної особи «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки» ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_13 про обставини кримінального правопорушення, яким районний суд дав вірну правову оцінку.
Висновки районного суду є належними та вмотивованими відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про визнання неналежними та недопустимими зазначених доказів є безпідставними з наведених районним судом мотивів, з якими погоджується апеляційний суд.
Колегія суддів погоджується із висновком районного суду, що невизнання вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слід розцінювати як метод його захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене, та спростовується сукупністю доказів які були дослідженні в судовому засіданні, як районного так і апеляційного суду.
Районний суд прийшов до вірного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні на підставі доказів зібраних в ході досудового розслідування та перевірених у судовому засіданні, які вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення.
Призначення районним судом розміру покарання, шляхом часткового складання покарань, вказує на врахування всіх обставин, а саме: що скоєний обвинуваченим злочин належить до категорії тяжких, обвинувачений ОСОБА_6 характеризується позитивно за місцем проживання, його молодий вік, сімейний стан, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, що злочини були вчиненні в період не знятої і непогашеної судимості, майнова шкода потерпілим не відшкодована, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що відносно нього слід призначити покарання у вигляді реального позбавлення волі.
Призначене покарання ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, відповідає завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Колегією суддів не встановлено порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону, відсутні правові підстави для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг спростовуються правильними висновками районного суду.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення, вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 липня 2017 року у кримінальному провадженні №0002014 від 30.06.2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення., а ОСОБА_6 в цей строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:
суддя ОСОБА_1
19.10.2017 року
(дата засвідчення копії)