ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2017 року м. Запоріжжя
В обґрунтування доводів скарги заявник послався на те, що 12.10.2017 року в приміщенні, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2017 року проведено обшук, під час якого було вилучено належне ОСОБА_4 майно, в тому числі: телевізор «Toshiba» в корпусі чорного кольору; металевий сейф; 6 м`яких стільців синього та темно-синього кольору; 2 дерев`яні кришки для столу.
Проте, вилучене під час проведення обшуку майно не має жодного відношення до даного кримінального провадження, не містить у собі жодної інформації, яка би мала доказове значення, а тому є тимчасово вилученим майном.
Посилаючись на те, що орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого під час обшуку майна, та майно не повернув, заявник просив суд зобов`язати прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 повернути вилучене в ході проведення обшуку 12.10.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , належне ОСОБА_4 вищезазначене майно.
В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав з підстав, які викладені в ній, просив її задовольнити у повному обсязі.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що не перешкоджає розгляду скарги відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення представника заявника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами ст. 169 КПК України.
Статтею 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 5, ч. 7 ст. 236 КПК України, обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.
Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасового вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2017 року, надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де розміщено гральний заклад, з метою виявлення та вилучення ігрових автоматів (комп`ютерів), які надаються для гри клієнтам закладу, техніки та документів, що підтверджують факт зайняття гральним бізнесом, мобільних телефонів, сім-карток мобільних операторів.
Відповідно до протоколу обшуку від 12.10.2017 року, вбачається, що під час проведення слідчої дії - обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено певне майно, зокрема: телевізор «Toshiba» в корпусі чорного кольору; металевий сейф; 6 м`яких стільців синього та темно-синього кольору; 2 дерев`яні кришки для столу, тобто майно, дозвіл на вилучення якого, ухвалою про обшук не надавався.
Однак, після проведення обшуку, в ході якого прокурором були відшукані і вилучені речі, які не були прямо зазначені в ухвалі суду про надання дозволу на проведення обшуку та вилучення конкретних речей, прокурор, відповідно до вимог ст. 171 ч. 5 КПК України, повинен був протягом 48 годин після вилучення майна, звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке не було конкретно перераховано в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук, або повернути його особі, у якої воно було вилучено.
Встановлено, що сторона обвинувачення із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в межах даного провадження до суду у строки, визначені КПК України не зверталася, арешт на зазначене майно не накладався, останнє є тимчасово вилученим майном, а отже, будь-які інші підстави щодо позбавлення власника права користуватися та розпоряджатися вилученим майном, на даний час відсутні.
Слідчий суддя зазначає, що, загальне визначення в ухвалі слідчого судді від 19.09.2017 року вилучення ігрових автоматів (комп`ютерів), які надаються для гри клієнтам закладу, техніки та документів, що підтверджують факт зайняття гральним бізнесом, мобільних телефонів, сім-карток мобільних операторів, не зняло зі сторони обвинувачення обов`язку звернутися до слідчого судді за вирішенням питання про можливість арешту тимчасового вилученого майна, яке не було конкретно названо в ухвалі суду про надання дозволу на обшук. Вказане свідчить про те, що утримання майна порушує права його власника, тобто заявника по даній скарзі.
Відповідно до ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Враховуючи те, що прокурор не звертався із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна до слідчого судді та не надав жодних доказів, які б вказували на необхідність подальшого утримання вилученого майна, слідчий суддя вважає, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України майно підлягає поверненню особі, у якої воно було вилучено.
За наведених підстав слідчий суддя дійшов висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1