АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1380/17 Справа № б/н Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002114 щодо

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 157, ч.2 ст. 345, ч.4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 на строк 60 днів, до 29 грудня 2017 року, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовлено.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що враховуючи те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні декількох тяжких кримінальних правопорушень, докази його підозри у вчиненні кримінальних правопорушень отримані, під час досудового розслідування відповідно до вимог ст.177 КПК України встановлено ризики, які дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, тому застосування більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили належне виконання підозрюваним процесуальних рішень, на даний час є неможливим. У зв`язку з чим, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а клопотання захисника ОСОБА_9 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та винести нову, якою обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло з 22-00 години до 08-00 години.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді, яка підлягає скасуванню. Вважає, що висновки, що містяться в судовому рішенні є такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження. Клопотання слідчого не містить викладу конкретних обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів. Наявні в матеріалах справи докази, які додані до клопотання, жодним чином не підтверджують причетність його підзахисного до вчинення вказаних злочинів. Однак суд в оскаржуваній ухвалі дійшов до неправильного та необґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому злочинів. Також, відсутні докази ризиків, передбачених ст.ст. 177-178 КПК України, які наведені в клопотанні про обрання запобіжного заходу. На думку захисника, в клопотанні слідчого в порушення п.6 ч. 1 ст. 184 КПК України не зазначено, а слідчим суддею не здійснено жодного аналізу можливості забезпечення належної поведінки його підзахисного шляхом застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. Також вважає, що слідчим суддею не були досліджені дані про особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_8 проживає спільно з сім`єю, один утримує сім`ю, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, готовий співпрацювати зі слідством.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції захисника, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого та обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про законність та обґрунтованість цього клопотання.

З таким висновком колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, оскільки він в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і вимогам кримінального процесуального закону.

Так, при розгляді клопотання слідчого, прокурора слідчий суддя зобов`язаний перевірити відповідність цього клопотання вимогам ч.1 ст. 184 КПК України, яка передбачає, що клопотання про застосування запобіжного заходу повинно обов`язково містити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зазначені вимоги закону при прийнятті оскаржуваної ухвали дотримані в повному обсязі. Слідчий суддя перевірив відповідність змісту клопотання вимогам ст.184 КПК України та дійшов висновку, що зазначені у клопотанні прокурора підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовані, вказано наявність доказів того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, розглянув можливість застосування інших (альтеративних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про :

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, що застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жодний з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти відповідним ризикам.

Апеляційним переглядом встановлено, що 29 жовтня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002114 були внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками ч. 3 ст. 157, ч.2 ст. 345, ч.4 ст. 296 КК України.

30 жовтня 2017 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст.. 208 КПК України.

30 жовтня 2017 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 157, ч.2 ст. 345, ч.4 ст. 296 КК України.

31 жовтня 2017 року старший слідчий СВ Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України, вислухав учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, та надані матеріали кримінального провадження.

Як встановлено журналом судового засідання, судовий розгляд проведено в повному обсязі, з дотриманням прав підозрюваного, в тому числі і права на захист, а також по справі були досліджені всі необхідні дані та надані докази, по яким судом зроблений правовий висновок, на підставі якого було обгрунтовано прийнято ухвалу, у зв`язку з чим доводи захисника про відсутність ризиків, зазначених у клопотанні слідчого та неконкретності підозри колегія суддів вважає безпідставними.

Посилання сторони захисту на недоведеність провини підозрюваного у скоєнні вищезазначених злочинів, тобто безпідставність підозри, є неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування. Також колегія суддів зазначає, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, і те, що підозрюваний, знаходячись на свободі, може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.

Доводи ж захисника ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 , колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки зазначені в апеляції підстави були враховані судом під час вирішення питання про обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, однак вони не вплинули на правильність висновків суду, тому що ризики, зазначені в ухвалі суду, є реальними, і запобігти їхньому уникненню, окрім як застосуванням найбільш суворого запобіжного заходу неможливо, а тому судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зважаючи на викладені обставини, наявність обгрунтованих підстав вважати причетним ОСОБА_8 до скоєного, та обставин справи в своїй сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що у суду першої інстанції були всі підстави для прийняття оскаржуваної ухвали.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст.177,178 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, мотивованою і справедливою, та не підлягає скасуванню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3