19.02.2018
Справа № 642/690/18
Провадження № 1-кс/642/268/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2018 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000418 від 15.02.2018 -
В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на: розсувний ніж, перчатки чорного кольору, вилучені в ході проведення огляду місця події від 16.02.2018 за адресою: м. Харків, площа Привокзальна 1, коричнева дублянка, на зворотній стороні якої в районі спині мається отвір у формі порізу, чорна футболка зі слідами речовини бурого кольору, чорній светр зі слідами речовини бурого кольору, синя куртка джинсова зі слідами речовини бурого кольору, вилучені в ході проведення огляду місця події від 16.02.2018 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказані речі мають суттєве значення кримінальному провадженні, як речові докази.

В провадженні СВ Холодногірського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000418 від 15.02.2018 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що встановлено, що 15 лютого 2018 року близько 20 години 15 хвилин, ОСОБА_6 знаходився на Південному вокзалі м. Харкова за адресою: м. Харків, Площа Привокзальна, 1, де він побачив раніше незнайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який йшов на відстані 10 метрів перед ним. Маючи злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та бажаючи настання наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень і не бажаючи настання наслідків у вигляді смерті, ОСОБА_6 наздогнав на сходах до головного входу в будівлю Південного вокзалу м. Харкова, за адресою: м. Харків, Площа Привокзальна, 1 та наніс йому один про удар предметом схожим на ніж, який він тримав у своїй правій руці в спину з правого боку між 6 і 7 ребром в плевральну ділянку, після чого, з місця скоєння кримінального правопорушення зник.

Згідно довідки Державної установи "Інститут загальної та невідкладної хірургії імені В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України" № 1173/1 від 16.02.2018 ОСОБА_7 знаходиться на лікуванні з 15.02.2018 з приводу проникнення колото-різаного поранення правого боку грудної клітки з боку спини правобічний гемопневмоторікс.

Таким чином, своїми навмисними, протиправними діями ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

16.02.2018 року в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, 1, у гр. ОСОБА_6 було вилучено розсувний ніж, печатки чорного кольору.

Крім того, 16.02.2018 в ході огляду місця події, а саме службового приміщення Державної установи "Інститут загальної та невідкладної хірургії імені В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України" кімнати зберігання особистих речей людей, яких доставляють до інституту, за адресою: м. Харків, в`їзд Балакірєва, 1 вилучено речі потерпілого ОСОБА_7 , а саме: коричнева дублянка, на зворотній стороні якої в районі спині мається отвір у формі порізу, чорна футболка зі слідами речовини бурого кольору, чорний светр зі слідами речовини бурого кольору, синя куртка джинсова зі слідами речовини бурого кольору.

Вилучення вказаного майна а саме: розсувний ніж, печатки чорного кольору, коричнева дублянка, на зворотній стороні якої в районі спині мається отвір у формі порізу, чорна футболка зі слідами речовини бурого кольору, чорний светр зі слідами речовини бурого кольору, синя куртка джинсова зі слідами речовини бурого кольору, являються речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Крім того, незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна, що може перешкодити встановленню істини по справі.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання. Вважали його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Захисник підозрюваного - ОСОБА_8 , а також потерпілий ОСОБА_7 до судового засідання не з`явилися. Відповідно ч. 1 ст. 172 КПК України їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Вислухавши слідчого та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено . У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Окрім вказаного, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна..
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Із матеріалів клопотання слідчого вбачається наявність правових підстав для накладання арешту на тимчасово вилучене майно.
Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.
Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000418 від 15.02.2018 задовольнити.
Накласти арешт на: розсувний ніж, перчатки чорного кольору, вилучені в ході проведення огляду місця події від 16.02.2018 за адресою: м. Харків, площа Привокзальна 1, коричневу дублянку, на зворотній стороні якої в районі спині мається отвір у формі порізу, чорну футболку зі слідами речовини бурого кольору, чорний светр зі слідами речовини бурого кольору, синю куртку джинсову зі слідами речовини бурого кольору, вилучені в ході проведення огляду місця події від 16.02.2018 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказані речі мають суттєве значення у кримінальному провадженні, як речові докази.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали суду доручити слідчому СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її проголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1