Номер провадження: 11-кп/785/192/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

та його захисника: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2016 року.

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Камишківського району, Володимирської області, Російської Федерації, без громадянства, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 08.12.2010 р. Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, 21.11.2014 р. звільнений по відбуттю строку покарання,
-за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотирьох) років;
Строк відбування покарання ОСОБА_7 , рахувати з моменту фактичного затримання тобто з 16.07.2016 р.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 , термін його попереднього ув`язнення, а саме з 16.07.2016 р. по 20.10.2016 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ВСТАНОВИла:
З вироку вбачається, що 16.07.2016 р. приблизно о 08 год. у ОСОБА_7 , який перебуваючи на трамвайній зупинці, що розташована на перехресті вул. Пантелеймонівської та Преображенської у місті Одесі, виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, при цьому об`єктом свого злочинного посягання визначив майно, що належить ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи ціль особистого збагачення, ОСОБА_7 перебуваючи за вищевказаною адресою, підійшов зі спини до ОСОБА_10 та шляхом ривку, відкрито викрав золотий ланцюжок з двома золотими кулонами, вартістю 15 000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляцію, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, розглянувши і обговоривши доводи апеляційної скарги і доповнення до неї, перевіривши правильність застосування районним судом норм матеріального та процесуального права і наданої ним правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та правильність кваліфікації його дій за вказаним законом про кримінальну відповідальність, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, то колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 65 КК України, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, суспільну небезпечність, відомості про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставиною, що пом`якшує покарання судом визнано щире каяття, а обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом встановлено не було.

Правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов до правильного висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів необхідно призначити за вищевказаним злочином покарання у виді позбавлення волі в межах санкції закону, за який він засуджений, тому колегія суддів не знаходить підстав для зменшення покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у матеріалах провадження не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" від 30.06.1993 року (з відповідними змінами), попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Тобто, у розумінні положень ч.1 зазначеного закону, попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає за можливим на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 , термін його попереднього ув`язнення, а саме з 20 жовтня 2016 року по 19 грудня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2016 року, в відношенні ОСОБА_7 , залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 , термін його попереднього ув`язнення, а саме з 20 жовтня 2016 року по 19 грудня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3