АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2543/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 628/4290/15-к
Категорія: ч.2 ст.317 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0002168 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27 січня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ківшарівка м. Куп`янськ, Харківської області, громадянина України, не працевлаштованого, невійськовозобов`язаного, який на утриманні має малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25.07.2013 р. за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробування та встановленням іспитового строку 3 роки,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області 25.07.2013 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 11.12.2015 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_7 у строк покарання попереднє ув`язнення з 11.12.2015 р. по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено до набрання вироком суду законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави витрати за проведення дактилоскопічних експертиз в загальній сумі 1909, 27 грн.
Долю речових доказів суд вирішив у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно вироку, ОСОБА_7 , будучі раніше судимим за вироком Куп`янського міськрайонного суду від 25.07.2013 р. за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, належних висновків для себе не зробив і знову, повторно, скоїв аналогічний злочин у сфері обігу наркотичних засобів за наступних обставин.
Діючи з умислом на надання приміщення для незаконного виготовлення та вживання наркотичних засобів, 22.09.2013 р. ОСОБА_7 , близько 13.00, за попередньою домовленістю, надав приміщення своєї квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 для незаконного виготовлення та вживання наркотичних засобів.
Отримавши дозвіл ОСОБА_7 на виготовлення в його квартирі наркотичного засобу, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з принесених з собою інгредієнтів незаконно виготовили наркотичний засіб, частину якого разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вжили шляхом внутрішньовенної ін`єкції, а частину наркотичного засобу, що залишилась в шприці ємністю 2,5 мл, ОСОБА_7 залишив собі для подальшого вживання без мети збуту.
22.09.2013 р., о 15 годині 20 хвилин, працівниками міліції в ході обшуку квартири АДРЕСА_2 , який проводився згідно ухвали слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду, виявлено та вилучено: одноразовий медичний шприц ємністю 2,5 мл з рідиною об`ємом 1,5 мл, яка згідно з висновком експерта № 1640 від 27.09.2013 є особливо небезпечним наркотичним засобом - дезоморфіном, маса якого становить 0,0005 грам, та який ОСОБА_7 незаконно зберігав за місцем свого мешкання для особистого вживання без мети збуту. Крім того, в ході обшуку вилучено: 9 полімерних одноразових медичних шприців , на двох з яких є нашарування речовин, які згідно з висновком експерта № 1640 від 27.09.2013 є нашаруваннями особливо небезпечного наркотичного засобу дезоморфін, масу якого визначити не є можливим у зв`язку з незначною кількістю речовини. Крім того, під час обшуку виявлено та вилучено приладдя та інгредієнти, що необхідні для виготовлення наркотичних речовин.
В апеляційній скарзі, не оспорюючи кваліфікацію своїх дій та фактичні обставини кримінального провадження, що встановлені вироком, обвинувачений просить вирок районного суду в частині призначеного покарання змінити у зв`язку з його суворістю та пом`якшити призначене покарання. Своє апеляційне прохання апелянт обґрунтовує тим, що він щиро розкаявся у вчиненому, визнав вину, сприяв у розкритті злочину та встановленні істини по справі, вчинив злочин середньої тяжкості. Всі вказані обставини, на думку апелянта, є підставою для пом`якшення призначеного покарання. Крім того, обвинувачений просить зарахувати у строк відбування покарання увесь термін попереднього ув`язнення із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.
Заслухавши доповідь головуючого судді, думку обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та вважав за можливе пом`якшити покарання, а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст. 317 КК України у апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 призначено покарання за надання приміщення для незаконного виготовлення та вживання наркотичних засобів, вчинене повторно, у виді позбавлення волі на строк 4 роки, що передбачено санкцією ст. ч.2 ст. 317 КК України, та на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області 25 липня 2013 року остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину, але при цьому визнав та врахував обставину, що пом`якшує покарання за вчинення злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, а саме щире каяття, обставин що обтяжують покарання суд не встановив, а також об`єктивно врахував дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 раніше судимий, за місцем мешкання і реєстрації характеризується формально, розлучений, має постійне місце мешкання, на утриманні є неповнолітній син, ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевоаштований, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на «Д» обліку у лікаря-нарколога з 12.03.2009 року з синдромом залежності від опіатів, вчинив злочин в період випробувального терміну, призначеного згідно положень ст. 75 КК України за попереднім вироком. Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, а також застосування положень ст. 71 КК України, що належить призначити обвинуваченому, і об`єктивно вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення (т.3 арк. 144-145).
Апеляційні доводи обвинуваченого, про зайву суворість призначеного, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, остаточного покарання - у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, за вчинення умисного тяжкого злочину, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом призначення більш м`якого покарання , на думку колегії суддів - є безпідставними. Згідно даних кримінального провадження та поданої апеляційної скарги об`єктивно відсутні інші обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують та обтяжують покарання, а твердження обвинуваченого щодо неналежного їх врахування повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання ( арк. 144-145), як за злочин, передбачений ч. 2 ст. 317 КК України, так і стосовно остаточного покарання за сукупністю вироків, що призначено шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, за яким до ОСОБА_7 застосовувалося випробування, під час якого він вчинив новий умисний тяжкий злочин.
На думку колегії суддів, апеляційні доводи обвинуваченого з приводу того, що він зробив висновки для себе і не збирається вчиняти злочини в майбутньому не можуть вважатися додатковими обставинами що пом`якшують покарання чи істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також належними підставами для призначення більш м`якого покарання, а так само і сукупність даних про особу винного та обставин, що пом`якшують покарання, які були досліджені та встановлені судом першої інстанції. Разом з цим, судом правильно застосовано норми ст. 71 КК України, оскільки враховано вимоги ч. 3 ст. 78 КК України щодо призначення покарання при вчиненні нових злочинів під час випробування з іспитовим строком за попереднім вироком.
Отже, апеляційне прохання обвинуваченого про пом`якшення призначеного покарання та зміни вироку в цій частині, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставним, оскільки воно має суто суб`єктивний характер, тобто наведені ним доводи не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за злочин, вчинений ОСОБА_7 .
Колегія суддів дійшла висновку про те, що при призначені такого покарання ОСОБА_7 , суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 65, 66, 71, 78 ч. 3 КК України, призначивши покарання в межах санкції ч.2 ст. 317 КК України, а також за сукупністю вироків у виді позбавлення волі, дотримуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши дані про особу обвинуваченого та об`єктивно встановивши, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, знову вчинив аналогічний злочин під час випробування за попереднім вироком, на будь-яких обліках не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, при цьому було враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання.
Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.
З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст.ст.75, 69, 69-1 КК України.
Поряд з цим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.
Разом з цим, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року, який на підставі Закону України № 2046- VІІІ від 18.05.2017 року втратив чинність з 21.06.2017 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року, який на підставі Закону України № 2046- VІІІ від 18.05.2017 року втратив чинність з 21.06.2017 року), ОСОБА_7 належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, тобто тримання під вартою з 11 грудня 2015 року по 20 червня 2017 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27 січня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зарахувати у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 11 грудня 2015 року по 20 червня 2017 року включно, із співвідношення одному дню тримання під вартою відповідають два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.
Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4