Справа № 460/3747/17
Провадження №1-кс/460/20/18
04.01.2018 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області
Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, давши пояснення аналогічні доводам скарги. Просив скаргу задовольнити в повному обсязі.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши доводи скарги, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.
Ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 30.11.2017 постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 скасовано .
Ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 18.12.2017 постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 скасовано .
У постанові від 28.12.2017 слідчим в черговий раз зазначено, що на даний час досудовим розслідуванням з`ясовуються всі обставини надання ОСОБА_6 згоди на вилучення у неї земельної ділянки та долучення до земельної ділянки ОСОБА_5 . Порушення прав ОСОБА_3 та факт підробки заяви ОСОБА_6 не підтверджено. Оскільки на даний час досудового розслідування факт вчинення кримінального правопорушення не підтверджено, то визнавати будь-кого потерпілим у вказаному провадженні недоцільно. Якщо буде встановлено, що кримінальне правопорушення дійсно було вчинено, то слідчим обов`язково буде залучено в якості потерпілих по даному провадженні усіх осіб, яким у зв`язку із вчиненням злочину було заподіяно шкоду, передбачену ч.1 ст. 55 КПК України.
Відповідно до частини 1 статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Частиною 2 даної статті встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до частини 5 статті 55 КПК України слідчий має навести очевидні та достатні підстави вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдана шкода.
З аналізу вищевказаних норм КПК України слідує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство передбачає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Разом з тим, умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчий при винесенні такої в черговий раз обмежився лише висновком про те, що факт вчинення кримінального правопорушення не підтверджено, тому визнавати будь-кого потерпілим у вказаному провадженні недоцільно. Однак, при цьому слідчим не взято до уваги ту обставину, що заява про кримінальне правопорушення була подана безпосередньо ОСОБА_3 , який вважає, що підробленням заяви ОСОБА_6 про згоду на вилучення у неї земельної ділянки та долучення до земельної ділянки ОСОБА_5 йому завдано майнову шкоду. Всупереч ч.5 ст. 55 КПК України слідчий не наводить очевидних та достатніх підстав, які б беззаперечно стверджували, що заяву про визнання потерпілим подано особою, якій не завдано шкоди кримінальним правопорушенням, а лише зазначає, що на даний час досудового розслідування факт вчинення кримінального правопорушення не підтверджено, незважаючи на те, що досудове слідство проводиться вже понад два роки - з 05.08.2015.
З огляду на наведене, вважаю, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та немотивованою, оскільки обставини, наведені слідчим у оскаржуваній постанові не можна вважати очевидними та достатніми, слідчим при цьому не вжито належних заходів для з`ясування факту завдання шкоди ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням, а тому дану постанову слід скасувати, зобов`язавши слідчого розглянути у встановленому законом порядку заяву ОСОБА_3 про визнання потерпілим та за результатами розгляду заяви прийняти вмотивоване рішення відповідно до вимог ст.ст. 55, 220 КПК України.
З аналізу положень закріплених у вищевказаній статті КПК України слідує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство передбачає чіткий перелік ухвал, які може виносити слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, зазначений перелік є вичерпний та не підлягає розширеному тлумаченню, до цього переліку не входить ухвала про визнання особи потерпілим у конкретному кримінальному провадженні.
Оскільки у повноваження слідчого судді не входить винесення ухвали про визнання особи потерпілим у конкретному кримінальному провадженні, то і у задоволенні скарги в частині цієї вимоги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376 КПК України слідчий суддя
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого СВ Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 28 грудня 2017 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 .
Зобов`язати слідчого розглянути у встановленому законом порядку заяву ОСОБА_3 про визнання потерпілим та за результатами розгляду заяви прийняти вмотивоване рішення відповідно до вимог ст.ст. 55, 220 КПК України.
В решті скарги відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1