печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Прокуратури м. Києва, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою і просить зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000431 від 06.04.2017 повернути ОСОБА_4 речі, вилучені під час обшуків, які проводилися 20.12.2017 року, за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , зокрема:

- жорсткий диск Seagate s/n GRYKDNZY (250 Gb);

- жорсткий диск WD Blue s/n WCC3F5DPZVX8 (1 Tb);

- 202200 (двісті дві тисячі двісті) доларів США;

- 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) євро;

- 300 (триста) швейцарських франків;

- 32 позиції ювелірних прикрас.

В судове засідання адвокат не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. 27.03.2018 адвокат ОСОБА_3 подав до суду заяву в якій вимоги викладені в скарзі підтримав в повному обсязі та просив проводити розгляд скарги у його відсутність.

Інші особи, які беруть участь у справі не з`явились, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, завчасно, поважних причин неявки не повідомили.

Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд скарги у відсутність вище зазначених осіб.

В обґрунтування скарги адвокат вказує, що третім слідчим відділом прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000431 від 06.04.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Адвокат звертає увагу, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від 21.11.2017 було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в житлових приміщеннях розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , які на праві власності зареєстровані за останньою, з метою відшукання та вилучення майна у вигляді речей, документів щодо видачі дозволів, сертифікатів, ліцензій «СентіссфармаПрайветЛімітед» з метою продажу лікарських засобів, чорнові записи та зіпсовані документи, блокноти, робочі зошити в яких містяться записи з даного приводу; грошові кошти, за умови. що вони здобуті злочинним шляхом від протиправної діяльності, а також компютери. ноутбуки, електронні носії інформації, мобільні телефони. за умови, що останні мають значення для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні і можуть містити сліди злочину або інші докази у кримінальному провадженні, доказів чого слідчим не надано, а відтак, вилучене майно не відповідає критеріям речових доказів в розумінні cт. 98 КПК України, а тому є тимчасово вилученим майном в силу приписів cт. 167, 236 КПК України.

Також адвокат наголошує, що арешт на вилучене майно не накладався.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Більше того, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів і грошових коштів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно до протоколу Першого Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

З урахуванням досліджених матеріалів, відсутності судового рішення про арешт майна, в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, про необхідність повернення вилученого під час обшуку 20.12.20177 майна.

На підстав вищевикладеного, слідчий суддя керуючись ст.ст. 3, 98, 100, 168, 169, 171, 173, 303, 305, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
зобов`язати уповноважену особу прокуратури м. Києва, яка здійснює досдуове розслідування у кримінальному провадженні № 0000431 від 06.04.2017 повернути ОСОБА_4 речі, вилучені під час обшуків, які проводилися 20.12.2017 року, за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , зокрема:

- жорсткий диск Seagate s/n GRYKDNZY (250 Gb);

- жорсткий диск WD Blue s/n WCC3F5DPZVX8 (1 Tb);

- 202200 (двісті дві тисячі двісті) доларів США;

- 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) євро;

- 300 (триста) швейцарських франків;

- 32 позиції ювелірних прикрас.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1