У Х В А Л А

29.05.2017 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 розглянувши клопотання прокурора військової прокуратури Ужгородського гарнізону майора юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, яке мотивував тим, що будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, капітан ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Поряд з цим, відповідно до ст. ст. 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, встановлено, що для забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, військовослужбовців у службовий час зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Натомість ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення злочину проти встановленого порядку несення військової служби.

Так, 8 червня 2015 року тимчасово виконуючим обов`язки командира роти військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_5 , на прохання капітана ОСОБА_4 , надано останньому дозвіл про невихід на службу (звільнення за сімейними обставинами) 9 та 10 червня 2015 року з метою вирішення особистих питань пов`язаних зі зміною реєстрації місця його проживання.
Однак, на порушення вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, у період з 11 по 15 червня 2015 року капітан ОСОБА_4 без поважних причин та дозволу командування військової частини до розташування військової частини НОМЕР_1 не прибув та у вказаний період часу знаходився за кордоном.
Після цього, 01.08.2015 капітан ОСОБА_4 самовільно (без повідомлення та отримання відповідного дозволу командування), залишив місце проходження військової служби з метою ухилення від виконання службових обов`язків та вибув до Об`єднаних Арабських Еміратів, та відсутній на військовій службі по теперішній час.
Таким чином, в діях заступника командира роти по роботі з особовим складом військової чатини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад один місяць, в умовах особливого періоду.

28.09.2015 слідчим військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Долина, Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), заступник командира 32 окремої радіолокаційної роти 1 радіотехнічної бригади, капітана.
Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є матеріали службового розслідування за фактом нез`явлення на військову службу ОСОБА_4 , покази свідків у даному кримінальному провадженні, які підтверджують факт нез`явлення на службі ОСОБА_4 , витяг з бази даних «Відомостй про осіб, які перетнули Державний кордон України».

В діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України. Підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочие, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, яке і на даний час вчиняє ОСОБА_4 , пов`язане з небажанням виконувати покладені на нього обов`язки, зокрема пов`язані із проходженням військової служби, а також те, що вчинюване ОСОБА_4 правопорушення потребує припинення, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування, продовжуючи цим самим інкриміноване йому правопорушення, або одержавши відомості про звернення слідчого до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу до початку розгляду клопотання в суді може не прибути до суду за судовим викликом, виникла необхідність на отримання дозволу на затримання ОСОБА_4 , з метою приводу для подальшого розгляду клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурором було заявлене клопотання про розгляд клопотання у закритому судовому засіданні, яке судом було задоволене, з огляду на характер заходів забезпечення кримінального провадження, до яких також відноситься і заявлене клопотання (п. 9 ч. 1 ст. 131 КПК України), мету їх застосування, з урахуванням імперативної вимоги процесуального закону щодо недопустимості розголошення відомостей досудового розслідування (ст. 222 КПК України), а також роз`яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.06.2016 року вих. № 223-1650/0/4-16.

Заслухавши пояснення прокурора, який підтримав заявлене клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, органом досудового розслідування у зв`язку із тим, що на теперішній час підозрюваний переховується і місце знаходження його невідоме, його оголошено в розшук.

Судом також встановлено, що відносно підозрюваного було винесено ухвалу , за якою надано дозвіл на його затримання з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного у вигляді тримання під вартою.

Як зазначено у ст. 186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки слідчий та прокурор не забезпечили участь підозрюваного у розгляді зазначеного клопотання, повідомлення його судом також на цей час є неможливим, а також враховуючи, що зазначене клопотання повинно бути розглянуто не пізніше сімдесяти двох годин з моменту його надходження до суду.

Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 186, 193, 194, 309, 335, 392, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Долина, Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), заступник командира 32 окремої радіолокаційної роти 1 радіотехнічної бригади, капітана - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1