печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала клопотання адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:
Представник володільця майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0002801.
В обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2016 року було задоволено клопотання у кримінальному провадженні № 0002801 та накладено арешт на зерно соняшника в кількості 411,280 тон, яке було завезено на територію ПАТ «Полтавське хлібоприймальне підприємство», що за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський район, с.Девладове, вул. Чкалова, 5, поклажодавцями ФОП ОСОБА_5 , ТОВ Маркет-Систем, ТОВ ОСОБА_6 , ТОВ Южне, ТОВ Ювента Агро, ПП «Петріщева».
Вказує, що на даний час істотно змінилися обставини, які обумовили необхідність застосування вказаного заходу кримінального провадження, оскільки 01.06.2017 року потерпілим ОСОБА_7 , який є засновником та власником вищевказаних товариств, складена нотаріально посвідчена заява до правоохоронних органів з проханням закрити кримінальне провадження №0002801 з реабілітуючих підстав. Зазначає, що майно у вигляді зерна соняшника належить ФОП ОСОБА_5 , ТОВ Маркет-Систем, ТОВ ОСОБА_6 , ТОВ Южне, ТОВ Ювента Агро, ПП «Петріщева» на праві власності, що підтверджується копіями товарно-транспортних накладних. Крім того, в клопотанні слідчого не наведено обґрунтування та не надано належних доказів відповідності арештованого майна критеріям, встановленим ст. 98 КПК України. В обґрунтування правових підстав для скасування арешту заявник посилається на ст. 170 КПК України, та вважає що в застосуванні арешту відпала потреба, а вжитий захід кримінального провадження є явно неспівмірним з обмеженням ОСОБА_4 права користування та розпорядження належним йому майном. За таких обставин просить скасувати арешт на зерно соняшника в кількості 411, 280 тон та зобов`язати слідчого, який проводить досудове розслідування і прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0002801 вчинити відповідні дії пов`язані з інформуванням реєстраційних органів та зберігача даного майна про прийняте рішення.
В судовому засіданні представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених в ньому підстав, просив його задовольнити. Надав для долучення до матеріалів провадження заяви від ТОВ Маркет-Систем, ТОВ Агро Максимус, ТОВ Южне, ТОВ Ювента Агро, ПП «Петріщева» про те, що останні підтримують клопотання про скасування арешту майна в повному обсязі.

Слідчий за клопотанням якого накладено арешт в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, заперечення до суду не надав, а тому слідчим суддею визнано можливим проводити розгляд клопотання у його відсутність.

Згідно з ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , дослідивши в нарадчій кімнаті матеріали клопотання дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.

В судовому засіданні встановлено, що Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002801 за фактом незаконного заволодіння корпоративними правами, майном, технікою та урожаєм СФГ «Олександро-Володимирівське» (), ТОВ «Побєда-Агро» (), СТОВ «Земля» () та СТОВ «Оріон» (), чим спричинено їх власникам збитків на загальну суму близько 250 млн. грн., за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу Управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на зерно соняшника в кількості 411, 280 тон, яке було завезено на територію ПАТ «Полтавське хлібоприймальне підприємство», що за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський район, с.Девладове, вул. Чкалова, 5, автомобілями МАЗ 00375, MAN НОМЕР_1 , Камаз 03587 МА, відповідно до товарно-транспортних накладних за №776 від 27.10.2016, №417081 від 25.10.2016, №321 від 23.10.2016, №011 від 23.10.2016, №417082 від 26.10.2016, №417082 від 20.10.2016, №337 від 23.10.2016, №0039388 від 22.10.2016, №417081 від 22.10.2016, №417083 від 20.10.2016, №417091 від 19.10.2016, №417095 від 18.10.2016, №417091 від 18.10.2016, №0002405 від 18.10.2016, №622708 від 17.10.2016, №018944 від 25.10.2016, №05893 від 18.10.2016, №2 від 12.10.2016 поклажодавцями ФОП ОСОБА_4 , ТОВ Маркет-Систем, ТОВ Агро Максимус, ТОВ Южне, ТОВ Ювента Агро, ПП «Петріщева», який накладено в межах кримінального провадження №0002801.
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Натомість, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали від 08.12.2016 року про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.

Зокрема, згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При накладенні арешту на зерно соняшника, слідчим суддею, з огляду на дані досудового розслідування в кримінальному провадженні, було встановлено наявність достатніх правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, а саме те, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Проте, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, прокурором не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів на підтвердження того, що арештоване майно було одержане злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є знаряддям злочину.

Крім того, слідчий суддя враховує ту обставину, що орган досудового розслідування звертаючись з клопотанням про арешт майна з метою забезпечення збереження речового доказу, першочергово має визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій має зазначити підстави визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте, таких дій органом досудового розслідування вчинено не було, в матеріалах по розгляду клопотання відсутня постанова про визнання зерна соняшника речовим доказом, як і не зазначено та належним чином не обґрунтовано, яким чином вказане майно має відношення до кримінального провадження, та які саме сліди вчинення злочину могли залишитися на ньому та чи можна взагалі його використовувати як речовий доказ у кримінальному провадженні.

Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, а іншої мети ініціатором клопотання про накладення арешту не було зазначено та не було визначено слідчим суддею під час розгляду такого клопотання.

Також слід зазначити, що відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, та з матеріалів провадження вбачається, що на момент розгляду провадження відсутні дані про те, що ОСОБА_4 причетний до вчинення вказаного кримінального провадження, в межах якого був накладений арешт, чи йому повідомлено про підозру, а у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з викладеного, проаналізувавши зміст фабули кримінального правопорушення, в ході досудового розслідування якого накладено арешт, враховуючи пояснення особи, що подала клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, а наданими матеріалами доведено відсутність підстав для арешту зерна соняшника, а також ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 та скасувати арешт на вказане майно.
Разом з тим, щодо вимоги клопотання про зобов`язання слідчого, який проводить досудове розслідування і прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0002801 вчинити відповідні дії пов`язані з інформуванням реєстраційних органів та зберігача даного майна про прийняте рішення, то вона є безпідставною, оскільки, виходячи з положень ст. 174 КПК України не входять до компетенції слідчого судді при розгляді клопотання про скасування арешту, а тому клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.
За таких обставин, керуючись ст.ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт на зерно соняшника в кількості 411, 280 тон, яке було завезено на територію ПАТ «Полтавське хлібоприймальне підприємство», що за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський район, с.Девладове, вул. Чкалова, 5, поклажодавцями ФОП ОСОБА_4 , ТОВ Маркет-Систем, ТОВ Агро Максимус, ТОВ Южне, ТОВ Ювента Агро, ПП «Петріщева», накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року у справі № 757/60805/16-к у кримінальному провадженні №0002801.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1