Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/32/18
Провадження по справі № 1-кп/281/25/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2018 року смт Лугини
Лугинський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
представника потерпілої сторони - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5
В провадження Лугинського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
Представник потерпілої сторони ОСОБА_4 , в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про повернення прокурору обвинувального акту через невідповідність вимогам закону.
В обгурунтування викладеного зазначив що, досудове розслідування проведено неповно, поверхнево та однобічно, також зазначив, що правова кваліфікація вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_6 є невірною, фактичні обставини скоєного злочину в обвинувальному акті не відповідають дійсності, сума встановлених збитків зазначена не правильно.
Крім того зазначив, що слідчий в ході досудового розслідування не запрошував його для проведення слідчих дій, зокрема слідчого експерименту та допиту ОСОБА_5 , не прийняв до уваги його усні клопотання.
Прокурор заперечила проти задоволення клопотання представника потерпілої сторони, зазначила, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог законодавства та вважала необхідним призначити кримінальне провадження до розгляду, оскільки кримінальне провадження підсудне Лугинському районному суду Житомирської області, підстав для закриття провадження немає, а тому просила призначити кримінальне провадження до розгляду у відкритому судовому засіданні за участі прокурора, обвинуваченого, представника потерпілої сторони.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання представника потерпілої сторони.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
До загальних засад кримінального провадження, згідно ст. 7 КПК України віднесено законність, якою встановлюється обов`язок слідчого, прокурора та суду неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України єдиною підставою для повернення обвинувального акту прокурору невідповідність вимогам закону саме акту. Тому невідповідність вимогам закону реєстру матеріалів досудового розслідування не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам передбаченим у статті 291 КПК України.
Так, відповідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Той факт, що повернення обвинувального акту має здійснюватися не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках передбачених КПК України, підтверджується і висновком викладеним у постанові Верховного Суду України № 5-111кс15 від 25.06.2015.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії»). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»).
Обвинувальний акт, в порушення п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України, містить формулювання обвинувачення, яке є неконкретним та не містить обставин, що відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню. Так, як вбачається з обвинувачення, ОСОБА_5 інкримінується умисні дії, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці) тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України. Згідно скарги представника потерпілого ОСОБА_4 вбачається, що під час вчинення кримінального правопорушення, свідком ОСОБА_7 було помічено двох осіб які проводили різку водонапірної башти, а не один ОСОБА_5 . Таким чином досудовим слідством не встановлено хто був другою особою разом з ОСОБА_5 (окрім водія ОСОБА_8 ) під час вчинення кримінального правопорушення, на що прямо вказує свідок ОСОБА_7 як на двох зловмисників «молодих хлопців» які різали башту на місці злочину та не проведено аналіз телефонних зв`язків зловмисників та причетних до скоєного кримінального правопорушення осіб, з метою встановлення вищевказаних ознак, які змінюють кваліфікацію застосування міри покарання з ч. 1 ст. 185 КК України на іншу.
Крім того, відповідно до п. п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України в складеному слідчим і затвердженому прокурором обвинувальному акті має міститися розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Водночас, в обвинувальному акті, на виконання п. п. 7, ч. 2 ст. 291 КПК України зазначено, що матеріальна шкода, завдана кримінальним правопорушенням становить 13, 400 гривень.
Так, сума збитків яка зазначена в скарзі представника потерпілого ( замість 94.4 тис. грн. в акті зазначено 10,4 тис. грн.., що є «опечаткою в довідці ТОВ Селянська община Торг» балансової вартості, мало бути 18,4 тис. грн.. згідно довідки), що привело до неправильного визначення слідчим суми заподіяної шкоди кримінальним правопорушенням.
Окрім того, в порушення вимог п. 5 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту не додано довідку про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата та місце державної реєстрації.
Відповідно до вимог ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та захиснику. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування надають також представнику юридичної особи.
Але в порушення вимог ст. 293 КПК України вищезазначені документи представнику потерпілої сторони надані не були. Про що свідчить відсутність у матеріалах кримінального провадження розписки про отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування представником потерпілої сторони.
Згідно зі ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, на потерпілого.
Відповідно до ч. 7 ст. 469 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані проінформувати підозрюваного та потерпілого про їхнє право на примирення, роз`яснити механізм його реалізації та не чинити перешкод в укладенні угоди про примирення .
Однак всупереч цього, як стверджує представник потерпілої сторони ОСОБА_4 в свої скарзі, йому не було роз`яснено його права передбаченого ч. 7 ст. 469 КПК України, що позбавило останнього можливості у з`ясування відносно «угоди про примирення» з обвинуваченим під час досудового розслідування.
Таким чином, вирішуючи на стадії підготовчого судового засідання питання щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд не може покладатися на імовірність використання чи невикористання прокурором свого процесуального права, визначеного ст. ст. 338-340 КПК України.
До такого висновку суд прийшов у зв`язку з тим, що, перш за все, на сторону обвинувачення покладається процесуальний обов`язок не лише у доказуванні обставин, передбачених ст. 91 КПК України, як осіб, на яких така функція покладена державою, а так само як і додержуватись вимог процесуального законодавства під час прийняття процесуальних рішень та затвердження процесуальних документів.
Зазначені обставини в сукупності є такими, що вказують на невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, а відтак на переконання суду даний обвинувальний акт має бути повернутий прокурору.
Керуючись ст. ст. 290, 291, 314 КПК України, суд, -
Клопотання представника потерпілої сторони ОСОБА_4 - задовільнити.
Повний текст ухвали оголосити 16 лютого 2018 року о 12 годині 00 хвилин в приміщенні Лугинського районного суду Житомирської області.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1