Справа № 453/98/17
Провадження № 1-кп/456/235/2017
ВИРОК

іменем України
07 грудня 2017 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новий Розділ Миколаївського району Львівської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з повною середньою освітою, одруженої не працюючої, раніше не судимої,

за ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,
встановив:

ОСОБА_4 20.10.2015р., за попередньою змовою групою осіб з невстановленим працівником Сколівського районного центру зайнятості, отримала від цього працівника в приміщенні Сколівського районного центру зайнятості (Львівська область, м.Сколе, вул. Братів Вільшинських,4) завідомо підроблені довідку про доходи №4 від 19.10.2015р. її чоловіка ОСОБА_5 , трудову книжку, в якій містились записи щодо його працевлаштування з 01.07.2015р. на посаді рамника в фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , а також копію свідоцтва про державну реєстрацію цієї фізичної особи-підприємця, та цього ж дня (20.10.2015р.) дані документи подала в Управління соціального захисту населення Сколівської районної державної адміністрацій (Львівська область, м.Сколе, вул. Д.Галицького, 10) з метою заволодіння бюджетними коштами (державною соціальною допомогою як малозабезпеченій сім`ї) шляхом обману. На підставі поданих завідомо підроблених документів ОСОБА_4 нарахована державна соціальна допомога як малозабезпеченій сім`ї в період з 01.10.2015 по 31.03.2016 на суму 14614,32 гривень, яку вона отримувала впродовж 6-ти місяців на картковий рахунок АТ «Ощадбанк» (№ НОМЕР_1 ).
Крім цього, ОСОБА_4 в середині серпня 2015 року, за попередньою змовою групою осіб, передала невстановленій особі з числа працівників Сколівського районного центру зайнятості копії паспорта, ідентифікаційного коду свого чоловіка і бланк трудової книжки з метою підроблення офіційних документів, а ця невстановлена особа підробила довідку №4 від 19.10.2015р. про доходи її чоловіка та трудову книжку щодо його працевлаштування на посаді рамника у фізичної-особи підприємця ОСОБА_6 , внісши в них неправдиві (сфальсифіковані) відомості.

Крім цього, ОСОБА_4 20.10.2015 подала (використала) в Управління соціального захисту населення Сколівської РДА (Львівська область, м. Сколе, вул.Д.Галицького,10) завідомо підроблені довідку №4 від 19.10.2015 про доходи її чоловіка, видану від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 та трудову книжку про працевлаштування її чоловіка у ФОП ОСОБА_6 .

В судовому засіданні обвинувачена вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнала повністю, підтвердивши наведені в обвинувальному акті обставини. Щиро розкаялася у вчиненому.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій згідна на розгляд провадження відповідно до вимог ст. 349 КПК України. Щодо призначення покарання повністю покладаються на розсуд суду.

Враховуючи, що сторони не оспорюють інші обставини кримінального провадження, правильно розуміючи їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції немає, тому, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин.

Таким чином, суд вважає доведеним факт заволодіння обвинуваченою ОСОБА_4 чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, тому її дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 190 КК України.

Крім цього, суд вважає доведеним факт підроблення ОСОБА_4 офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, за попередньою змовою групою осіб, тому її дії вірно кваліфіковано за ч.3 ст. 358 КК України.

Крім цього, суд вважає доведеним факт використання ОСОБА_4 завідомо підроблених документів, тому її дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 358 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальними правопорушеннями наслідків, спосіб вчинення кримінальних правопорушень і їх мотиви, а також те, що обвинувачена раніше не судима, одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку в психіатричному чи наркологічному кабінетах Сколівської ЦРЛ не перебуває, позитивно характеризується за зареєстрованим місцем проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Беручи до уваги всі вказані обставини в їх сукупності, суд вважає, що обвинуваченій слід призначити основне покарання в межах санкцій ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, з врахуванням вимог ст.ст. 70 та 72 КК України, у виді позбавлення волі та штрафу.
Враховуючи тяжкість злочинів та особу обвинуваченої, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 без відбування основного покарання у виді позбавленні волі й вважає за можливе, на підставі ст. 75 КК України, звільнити її від відбування цього основного покарання з випробуванням.
Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу підлягає виконанню самостійно.
Призначення такого виду покарання обвинуваченій, відповідно до вимог ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд вважає, що у зв`язку з вчиненням обвинуваченою кримінальних правопорушень Управлінню соціального захисту населення Сколівської районної державної адміністрації завдано майнової шкоди, яка, згідно з вимогами ст.ст. 22, 1166 ЦК України, підлягає відшкодування в повному обсязі.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно з ч.2 ст. 86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.
Пунктом «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» (22 грудня 2016 року №1810-VIII) визначено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочини, які не є тяжкими або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України та має на утриманні двох малолітніх дітей сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (серії НОМЕР_2 від 07.11.2017р. та серії НОМЕР_3 від 07.11.2017р.)
Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що обвинувачена ОСОБА_4 , на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», має двох дітей, яким не виповнилося 18 років та не позбавлена щодо них батьківських прав, а також зважаючи на відсутність обмежень, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування відносно обвинуваченої амністії, тому є підстави для звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, ст.ст. 85, 86 КК України, ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд
засудив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України і призначити їй покарання:
-за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
-за ч.3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;
-за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.
Відповідно до ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді 2 (двох) років позбавлення волі та штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки протягом іспитового строку 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_4 основне покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн., підлягає виконанню самостійно.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Речові докази, визнані такими згідно постанови про визнання речових доказів від 30.11.2016р. залишити при матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0001030 від 28.11.2016р.

Позов прокурора Прокуратури Львівської області задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Управління соціального захисту населення Сколівської районної державної адміністрації завдану кримінальними правопорушеннями майнову шкоду в розмірі 14614 (чотирнадцять тисяч шістсот чотирнадцять) грн. 32 коп.

Вирок може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_1