Дата документу Справа № 328/668/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний № 328/668/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1482/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2017 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 10 липня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Токмак Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, безробітний, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
1) 18 квітня 2012 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
2) 29 березня 2013 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднане покарання за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 18.04.2012 року, остаточно призначено покарання у вигляді 4 роки 1 місяця позбавлення волі, 16 березня 2015 року звільнений умовно-достроково,
визнаний винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та засуджений до 3 років позбавлення волі.
Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,-
В С Т А Н О В И Л А:

Як встановлено вироком суду, 11 січня 2017 року близько 2 години 30 хвилин ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи, як співвиконавець, в групі з ОСОБА_9 без попередньої змови між собою проникли в приміщення сараю, розташованого у дворі багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали чуже майно, під час чого ОСОБА_7 , залишився ззовні, а ОСОБА_9 , шляхом пошкодження та вилучення віконної рами, проник до приміщення сараю, звідки через вікно передав ОСОБА_7 4 алюмінієвих бідони з кришками, ємністю 40 літрів кожен, бувших у вживанні, загальною вартістю 1439 гривень 57 копійок, що належать ОСОБА_10 , чим спричинили останній матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений та захисник, не оскаржуючи вирок в частині кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, вважають призначене покарання таким, що не відповідає ступені тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, просять вирок змінити та призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

В обґрунтування своїх вимог вказують на хибність висновків суду щодо особи обвинуваченого. Зазначають, що ОСОБА_7 мешкає однією родиною з батьком та матір`ю, яка є інвалідом 3 групи, обвинувачений має стабільний дохід, який складається з щомісячної допомоги як безробітному, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, під час навчання нагороджувався грамотами та подяками. На думку апелянтів, суд не врахував, що ОСОБА_7 визнав свою вину у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, розкаявся у вчиненому, вибачився перед потерпілою та відшкодував їй завдану шкоду.

Заслухавши доповідь судді по справі, доводи обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вирок суду просила залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції зазначив, що враховував ступінь і характер громадської небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Проте суд не врахував висновки органу пробації, відповідно до яких у ОСОБА_7 присутня позитивна мотивація для змін способу життя, він усвідомлює свої вчинки та визнає відповідальність за них, в його оточені відсутні особи, які мають наявні признаки антисоціальної поведінки, до обвинуваченого можливе застосування покарання не пов`язаного з позбавленням волі за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Конкретні обставини даного кримінального провадження, спосіб вчинення та предмет кримінального правопорушення, який не має значної вартості, відношення обвинуваченого до скоєного ним злочину його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілої, якій відшкодована шкода в повному обсязі (а.с. 40, 93, 196), та вказані вище висновки органу пробації свідчать про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання.
Крім того, як свідчить журнал та аудіозапис судового засідання, прокурор та потерпіла не наполягали на суворому покаранні ОСОБА_7 , вважали можливим його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Тому колегія суддів вважає можливим застосувати ст. 75 КК України до призначеного судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки, з покладенням на ОСОБА_7 певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Одночасно колегія суддів вважає необхідним змінити вирок суду шляхом виключення з його мотивувальної частини посиланням на вчинення ОСОБА_7 злочину спільно в групі із ОСОБА_9 , оскільки як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, матеріали кримінального провадження у відношенні вказаної особи до складання обвинувального акту були виділені в окреме провадження і фактичних обставин вчинення злочину цією особою суд в даному провадженні не встановлював.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 10 липня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання у вигляді 3 (три) роки позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, із покладенням обов`язки, передбачених ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на вчинення злочину спільно із ОСОБА_9 та вважати, що злочин ОСОБА_7 вчинено спільно із особою, матеріали кримінального провадження у відношенні якої виділені в окреме провадження.
В решті вирок залишити без мін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4