У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
слідчого - ОСОБА_5 ,
представника власника майна - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса, клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , яке погоджено з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000699 від 08.08.2017 року про накладення арешту на майно -,
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 за погодженням з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси із клопотання про накладення арешту на судно «DIT-Tank 58» має регістровий № SRU602079, прапор - Словаччина, тип судна-нафтоналивне н/с, клас судна-нафтоналивна баржа, із забороною оформлення відходу вказаного судна, мотивуючи наступним.

Слідчим управлінням ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000699 від 08.08.2017, за ознаками ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 212, ч.3 ст.255, ч.2 ст.364-1 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 приблизно у 2011 році за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами організовано злочинну організацію з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, зокрема умисного ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, фіктивного підприємництва, організації підроблення первинних фінансово-господарських документів.

Суть діяльності злочинної організації полягала у створенні та реєстрації ряду фіктивних суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб резидентів та нерезидентів) з метою прикриття незаконної діяльності, пов`язаної із ввезенням на територію України та розповсюдженням нафтопродуктів, відкриттям митних складів на нафтобазах, розташованих у різних областях України, для розміщення на них нафтопродуктів та їх митного оформлення, документальним оформленням фіктивного вивезення нафтопродуктів за територію України, реалізацією нафтопродуктів підприємствам - нафтотрейдерам (резидентам України), організацією підроблення первинних фінансово-господарських документів щодо здійснення продажів нафтопродуктів; зарахуванням, списанням та переведенням безготівкових коштів, які надійшли на банківські рахунки фіктивних підприємств, подальшої легалізації (відмивання) доходів, отриманих злочинним шляхом, координацією та сприянням незаконній діяльності службовими особами Державної митної служби України.

Метою злочинної організації ОСОБА_7 було отримання незаконного збагачення за рахунок коштів, не сплачених до державного бюджету у вигляді обов`язкових податків, зборів та платежів, які мали б бути сплачені у випадку випуску у вільний обіг на митній території України імпортованих нафтопродуктів.

Крім того, капітани судна, які ходили на кораблях у складі каравану з «DIT-Tank 58» у своїх показаннях як підозрювані ОСОБА_10 (ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 11.04.2017 останнього звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності), ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вказали, що вони створювали імітацію вивезення нафтопродуктів та використовували «DIT-Tank 58» як знаряддя вчиненого правопорушення.
Під час досудового розслідування встановлено, що фіктивна перевалка нафтопродуктів через термінал ТОВ «Лагуна-Рені», розташований на території Ренійського морського торгівельного порту, у 2012-2014 роках здійснювалась з використанням суден «Brigitte K», «Tank-57», «Maria-K», «DIT-Tank 58», «Atlantic Carrier», «Eiltank-547», «Bianka-K», «Ingul».

Згідно інформації, наданої відділом прикордонного контролю штабу Південного регіонального управління щодо фактів перетину державного кордону України суднами «Brigitte K», «Tank-57», «Maria-K», «DIT-Tank 58», «Atlantic Carrier», «Eiltank-54», «Bianka-K», «Ingul» на причалі ТОВ «Лагуна-Рені» Ренійського морського торгівельного порту, за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, зазначені судна з 20.12.2012 по 25.06.2014, через портовий термінал ТОВ «Лагуна Рені», здійснили 421 судозаход.

Таким чином, вищезазначені судна, які використовувались у злочинній схемі з фіктивного вивезення за межі митної території України нафтопродуктів, являлись знаряддями вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.
На даний час судно «DIT-Tank 58», яке має регістровий № SRU602079, прапор - Словаччина, тип судна-нафтоналивне н/с, клас судна-нафтоналивна баржа знаходиться в акваторії порту Рені. У відповідності до ухвали апеляційного суду Одеської області від 25.10.2017 року арешт з вказаної баржі знято та постановлено судом повернути власнику.
Згідно з даними, які містяться у відкритих офіційних джерелах, на державному порталі gov.unitedkingdom, компанію "UNI-Tanker LLP" ліквідовано 15.08.2017 року.
Також, відповідно до офіційних даних, розміщених на порталі Міністерства Юстиції Республіки Словакія, одним із засновників компанії «DUNAJINTERTRANS s.r.o.» з 26.06.2014 року є ОСОБА_13 , який був членом злочинної організації ОСОБА_7 та безпосередньо приймав участь у придбанні баржі «DIT-Tank 58»з метою вчинення вказаних у клопотанні тяжких та особливо тяжких злочинів.
Слідчий у судовому засіданні просив задовольнити клопотання з підстав зазначених у клопотанні, та вказав, що вказана у клопотанні баржа має значення речового доказу у кримінальному провадженні.
Прокурор підтримав клопотання про накладення арешту, вказав, що арешт судна є об`єктивно необхідним у кримінальному провадженні.
Представник володільця майна заперечив проти накладення арешту, вказавши, що клопотання є безпідставним.
Слідчий суддя, заслухавши думку сторін, дослідивши надані матеріали клопотання прийшов до висновку про наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Як вбачається з витягу є ЄРДР, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове слідство за вчинення злочинів передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 255, ч. 2 ст. 364-1 КК України, слідчий суддя не може прийти до висновку, що в рамках розслідування таких кримінальних правопорушень є виключно необхідним обмеження права власності на судно шляхом заборони його використання та виходу судна з порту.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Важливою властивістю доказів є їх належність. Відповідно до кримінального процесуального законодавства, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
У відповідності до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
В даному кримінальному провадженні, жодній особі не повідомлено про підозру, на підтвердження клопотання слідчий надав копії протоколів допиту свідків та підозрюваних в інших кримінальних провадженнях. Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 95 КПК Укрїни, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Так, послання сторони обвинувачення на те, що одним із засновників «DUNAJINTERTRANS s.r.o.» з 26.06.2014 року є ОСОБА_13 , який був членом злочинної організації ОСОБА_7 та безпосередньо приймав участь у придбанні баржі «DIT-Tank 58»з метою вчинення вказаних у клопотанні тяжких та особливо тяжких злочинів, є прямим порушенням презумпції невинуватості, оскільки немає обвинувального вироку суду, який набрав законної сили щодо ОСОБА_13 за вчинення вказаних злочинів.
Також, слідчий суддя приймає до уваги той факт, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 25.10.2017 року скасовано накладений на дане судно арешт, з посиланням на те, що вже неодноразово розглядались питання про накладення арешту на дану баржу і відмовлялось органам прокуратури, і слідства в задоволенні клопотання однак незважаючи на це, слідчі органи без будь-яких належних доказів повторно звертались з аналогічним питанням.
Крім цього, слідче управління Головного управління національної поліції в Одеській області здійснює досудове розслідування кримінальних проваджень за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 212, ч.3 ст.255, ч.2 ст.364-1 КК України. Однак, як вбачається із ст. 216 КПК України, саме слідчі органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства здійснюють розслідування злочинів в тому числі передбачених ст. 212 КПК України. Згідно з ч. 10 вказаної статті, якщо під час досудового розслідування буде встановлено інші злочини, вчинені особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, або іншою особою, якщо вони пов`язані із злочинами, вчиненими особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, і які не підслідні тому органу, який здійснює у кримінальному провадженні досудове розслідування, прокурор, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням, у разі неможливості виділення цих матеріалів в окреме провадження своєю постановою визначає підслідність всіх цих злочинів. Однак, до матеріалів клопотання не долучено такої постанови про визначення підслідності, що обґрунтовано викликає сумніви у слідчого судді в законності проведення досудового розслідування в цілому.
Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

В даному випадку, слідчим суддею не вбачається підстав для накладення арешту на вказане в клопотанні майно, оскільки слідчим та прокурором не доведено, що вказана баржа є доказом вчинення кримінальних правопорушень, не вказано а також, що вона може бути знищеною, зміненою чи піддана будь-якій іншій втраті.

Крім того, слідчий суддя враховує негативні наслідки, які можуть мати місце у випадку накладення арешту на вантажне судно. Таким чином, задоволення клопотання за наведених умов, буде суперечити завданням, покладеним на слідчого суддю у кримінальному провадженні, який зобов`язаний здійснювати у порядку передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, крім того, ніхто не може бути позбавлений права власності, в тому числі і права користування своєю власністю, окрім як на підставі рішення суду, прийнятого у передбаченому законом порядку, тому клопотання слідчого про арешт майна, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-175, 372, КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , яке погоджено з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000699 від 08.08.2017 року про накладення арешту на майно - відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Одеської області на протязі 5 (п`яти) днів.
Слідчий суддя:

07.11.2017