Єдиний унікальний номер 234/568/18
Номер провадження 11-сс/775/55/2018

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 11-сс/775/55/2018 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер: 234/568/18 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті

в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000532 від 04.12.2017р., за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 19 січня 2018 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 без визначення застави ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Органами досудового слідства ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст. 27, ч.2 ст.121; ч.3 ст.15, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 146 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 19 січня 2018 року було задоволено клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_10 та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18 березня 2018 включно, без визначення застави.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, а також наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту або визначити заставу, в розмірі від 20 до 80 розмірів мінімальної заробітної плати.

Апеляцію мотивує тим, що слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що підозрюваний ОСОБА_8 якщо й був іноді разом з підозрюваним Окунським, то лише по своїм особистим справам, будь-яких намірів злочинного характеру стосовно потерпілого ОСОБА_11 не висловлював, в злочинну змову з ОСОБА_12 не вступав. Також зазначає, що не приймав участі у замаху на викрадення потерпілого ОСОБА_13 , а про домовленості ОСОБА_12 з ОСОБА_14 і ОСОБА_15 щодо викрадання потерпілого ОСОБА_13 дізнався від працівників поліції коли був затриманий. Вказує, що слідство проводиться однобоко, збір доказів полягає лише у допитах заявників. Мітєву незаконно повідомили про підозру, оскільки в діях останнього відсутній склад вказаних злочинів. Зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги, що підозрюваний має міцні соціальні зв`яжи, одружений, має двох неповнолітніх дітей, приймає участь у громадському житті, допомагає збройним силам України, був у полоні на тимчасово окупованій території м. Донецька, наявність постійної роботи, позитивної репутації, відсутність судимостей, та інше. Суддя взяв до уваги одні факти, і необґрунтовано відхилив інші, що призвело до допущення неповноти судового розгляду.

До апеляційної інстанції надійшли заперечення прокурора на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в яких просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді, як законну та обґрунтовану, залишити без змін.

В своїх запереченнях прокурор зазначає, що в даному кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів на підтвердження причетності ОСОБА_16 до вказаних кримінальних правопорушень, а саме: показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які детально пояснили та прямо вказали на організацію ОСОБА_16 та ОСОБА_12 злочинів, в чиненні яких останніх підозрюють, протоколом огляду автомобіля ОСОБА_19 , протоколом обшуку та іншим. Вказує, що у судовому засіданні сам ОСОБА_16 повідомив, що фактично на теперішній час не має постійного місця проживання, а періодично мешкає в м. Мелітополі Запорізькій області, м. Маріуполі та Краматорську Донецької області, і останнім часом проживає не з дружиною та дітьми, а в м. Краматорську з підозрюваним ОСОБА_19 . Офіційно не працює, а факт позитивної характеристики, допомоги ЗСУ та перебування у полоні якщо й має місце, то не виключає ризиків передбачених ст.. 177 КПК України. Крім того, прокурор звертає увагу, що ОСОБА_16 разом з ОСОБА_12 при скоєні злочину вчинив всі необхідні, на їх думку, дії для кооперації та приховування злочинної діяльності, вчинили злочини на замовлення, і у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою існують реальні ризики тиску на свідків та потерпілих, а також ризик скоєння нових кримінальних правопорушень. Також, оскільки злочин організований ОСОБА_16 направлений на вчинення дій із застосуванням насильства або погрозою його застосування, прокурор вважає доцільним не визначати розмір застави.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- захисник та підозрюваний підтримали доводи апеляції;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, надав стороні захисту та для долучення до матеріалів клопотання додаткові матеріали досудового розслідування протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових)дій, які на час розгляду апеляції стали не таємними.

Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, захисника та підозрюваного, перевіривши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 підозрюється в тому, що в серпні 2017 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, між потерпілим ОСОБА_20 та ОСОБА_19 і ОСОБА_8 виникла конфліктна ситуація, в ході якої ОСОБА_19 , який діяв з єдиним злочинним умислом з ОСОБА_8 , висловив відносно ОСОБА_20 , погрозу щодо фізичної розправи з останнім.

У той же час у ОСОБА_19 та ОСОБА_8 , виник єдиний умисел, спрямований на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_20 з метою помсти за отриману образу.

Усвідомлюючи, що вчинення вказаного злочину потребує ретельної підготовки, яка полягає в досить тривалому спостереженні за особою потерпілого, пошуку співучасників та знарядь для скоєння злочину, визначення часу та місця його вчинення та ін., а також ту обставину, що у випадку спричинення потерпілому ОСОБА_20 тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_19 та ОСОБА_8 можуть викрити правоохоронні органи у вчиненні вказаного злочину у зв`язку з наявністю у них конфліктної ситуації, у ОСОБА_19 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на організацію спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_20 на замовлення. У зв`язку з цим вони, як організатори, вирішили підшукати осіб, які за грошову винагороду погодились би скоїти тяжке кримінальне правопорушення спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_20 .

Так, приблизно 28.11.2017, більш точна дата слідством не встановлена, приблизно о 19.00, ОСОБА_19 , реалізуючи єдиний умисел з ОСОБА_8 , спрямований на організацію спричинення тяжких тілесних ушкоджень на замовлення потерпілому ОСОБА_20 , з неприязних стосунків, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , знаходячись на АЗС «Паралель» у м. Костянтинівка, Донецької області, звернувся до своїх знайомих ОСОБА_21 та ОСОБА_18 із (пропозицією) замовленням за грошову винагороду у сумі 10 000 гривень України, скоїти спричинення тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння, потерпілому ОСОБА_20 .

Усвідомивши серйозність намірів ОСОБА_19 та ОСОБА_8 щодо спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_18 , 01.12.2017 звернулись до правоохоронних органів з метою запобігання цьому злочину.

З метою недопущення скоєння тяжкого кримінального правопорушення спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_20 , а також запобігання можливості скоєння даного кримінального правопорушення іншими способами, працівниками поліції було вжито заходів до попередження скоєння вказаного кримінального правопорушення та збереження життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_20 .

Далі, 27.12.2017, приблизно о 17.00, ОСОБА_19 та ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на організацію спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_20 , вчиненого на замовлення, знаходячись в приміщенні ТЦ «Амстор» у м. Краматорськ Донецкої області, передали ОСОБА_21 та ОСОБА_18 (які діяли під контролем правоохоронних органів з метою викриття злочину), в якості передоплати за початок виконання дій з готування до скоєння умисного тяжкого тілесного ушкодження, грошові кошти у розмірі 1000 гривень України, а решту 9000 грн. пообіцяли виплатити після виконання їхнього замовлення на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_20

30.12.2017, приблизно о 14.30, ОСОБА_21 та ОСОБА_18 (які діяли під контролем правоохоронних органів з метою викриття злочину), прибули до АЗС «ОККО» розташоване у м. Костянтинівка Донецької області, де зустрілись з ОСОБА_19 та ОСОБА_8 та повідомили їх про начебто виконання організованого ними спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння потерпілому ОСОБА_20 , ОСОБА_19 та ОСОБА_8 , яке фактично не виконувалось, однак було створено обстановку, за якої факт спричинення тяжких тілесних ушкоджень останніми усвідомлювався. Усвідомлюючи, що організоване ними замовлення на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_20 виконане, запропонували переїхати до АЗС «Паралель» розташовану у м. Костянтинівка, Донецької області, де вони передадуть залишок грошових коштів за виконання злочинного замовлення.

У той же день 30.12.2017, приблизно 15.00, ОСОБА_19 та ОСОБА_8 , знаходячи на АЗС «Паралель» розташованої у м. Костянтинівка Донецької області, передали ОСОБА_21 та ОСОБА_18 , грошові кошти в сумі 8 000 гривень України, як оплату за виконання злочинного замовлення, спрямованого на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_20 .

Тобто, ОСОБА_19 та ОСОБА_8 , виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочинного умислу до кінця, а саме спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчинене на замовлення, яке не було закінчено, так як про організацію кримінального правопорушення стало відомо Крім того, ОСОБА_19 продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою осіб з ОСОБА_8 , знаходячи на АЗС «Роут», розташованої у м.Селидове Донецької області, запропонували ОСОБА_21 та ОСОБА_18 , здійснити викрадення мешканця м. Селидове Донецької області, гр. ОСОБА_22 та можливості подальшого тривалого утримання, спричинення за необхідності потерпілому тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя, або будь-якого іншого злочину стосовно нього з метою встановлення місцезнаходження наявних у нього грошових коштів в сумі 50 000 доларів США та можливості ними заволодіти. У разі неповідомлення потерпілим про місцезнаходження його грошових коштів, ОСОБА_19 , діючи узгоджено з ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, запропонував незаконного утримувати ОСОБА_22 протягом тривалого часу або спричинити йому тяжкі тілесні ушкодження або вчиняти стосовно нього інші злочини, які є тяжкими наслідками викрадення.

Усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_19 та ОСОБА_8 , ОСОБА_21 та ОСОБА_18 звернулись до правоохоронних органів з метою викриття злочину.

18.01.2018, приблизно о 16.00, ОСОБА_21 (який діяв під контролем правоохоронних органів з метою викриття злочину) прибув до АЗС «Паралель» розташованої у м. Костянтинівка, Донецької області, де зустрівся з ОСОБА_19 та ОСОБА_8 та повідомив їм про виконання організованого ними викрадення потерпілого ОСОБА_22 , а також про те, що потерпілий ОСОБА_22 на даний час, утримується під контролем ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому було створено обстановку, за якої ОСОБА_19 та ОСОБА_8 усвідомлювався факт викрадення та можливості подальшого тривалого утримання, спричинення за необхідності потерпілому тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя, або будь-якого іншого злочину стосовно нього з метою встановлення місцезнаходження наявних у нього грошових коштів в сумі 50 000 доларів США та можливості ними заволодіти.

У той же день, ОСОБА_19 та ОСОБА_8 у супроводі ОСОБА_21 , з метою здійснення вимагання грошових коштів у викраденого потерпілого ОСОБА_22 , прослідували до місця утримання останнього, за адресою: АДРЕСА_1 , де побачили потерпілого та створену обстановку, усвідомивши факт викрадення та можливості подальшого тривалого утримання, спричинення за необхідності потерпілому тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя, або будь-якого іншого злочину (які є тяжкими наслідками викрадення) стосовно нього з метою встановлення місцезнаходження наявних у нього грошових коштів в сумі 50 000 доларів США та можливості ними заволодіти.

У той же день, 18.01.2018, приблизно о 16.30 годин, ОСОБА_19 та ОСОБА_8 , були затримані співробітниками поліції за місцем утримання викраденого потерпілого ОСОБА_22 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, ОСОБА_19 та ОСОБА_8 , не виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочинного умислу до кінця, а саме викрадення та можливості подальшого тривалого утримання, спричинення за необхідності потерпілому тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя, або будь-якого іншого злочину стосовно нього з метою встановлення місцезнаходження наявних у нього грошових коштів в сумі 50 000 доларів США та можливості ними заволодіти, яке не було закінчено, так як про організацію кримінального правопорушення стало відомо працівникам правоохоронних органів, які завчасно його попередили.

В силу ст. 183 КПК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційним переглядом встановлено, що 4 грудня 2017 року відомості за фактом вчинення кримінальних правопорушень були внесені до ЄРДР за № 0000532 за ознаками ч. 2 ст. 121, 3.01.2018р. за ч. 3 ст. 146 КК України.

У ході досудового розслідування 18.01.2018 року в порядку статті 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 3 ст. 146 КК України було затримано ОСОБА_8 .

18.01.2018 року ОСОБА_8 був допитаний у якості підозрюваного, під час допиту від дачі показів відмовився.

19.01.2018 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 27, ч.2 ст.121; ч.3 ст.15, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 146 КК України. . В той же день старший слідчий відділу СУ ГУНП в Донецькій області підполковник поліції ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав думку учасників процесу, дослідив фактичні обставини та матеріали кримінального провадження.

Обґрунтованість підозри підтверджується наявністю доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження № 0000532 та долучені до клопотання слідчого.

Такий висновок суду ґрунтується на долучених до клопотання доказах: показаннях свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , які показали, що ОСОБА_19 та ОСОБА_8 замовили їм спричинення тяжких тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_20 , але ті, усвідомлюючи відповідальність, звернулись до правоохоронних органів, потів приймали участь в інсценуванні нанесення тілесних ушкоджень. Крім того, ОСОБА_19 та ОСОБА_8 замовили їм викрадення громадянина ОСОБА_22 з метою вимагання грошових коштів. Також обґрунтованість підозри підтверджується показами потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , протоколами огляду грошових коштів, які були передані ОСОБА_19 та ОСОБА_8 свідкам ОСОБА_21 , ОСОБА_18 за викрадення та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_20 , а також протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими і за які санкціями ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України передбачено покарання у вигляді до 10 років позбавлення волі.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляції захисника, що на момент вирішення питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованість підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення слідчим належним чином не доведена, оскільки факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Такі висновки колегії суддів ґрунтуються також на висновках, зроблених Європейським судом з прав людини в своїх рішеннях, а саме:

1. П.175 Рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України»: «Суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства).

2.П. 32 Рішення «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства) від 30 серпня 1990 року: «Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин

Факти, що підтверджують «обґрунтовану підозру», «не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення» ( Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»

3. П. 55 Рішення ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» «факти, що викликають підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до рівня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу».

Таким чином, на думку колегії суддів, наданих стороною обвинувачення фактів на даному етапі кримінального провадження достатньо, аби вважати, що ОСОБА_8 міг таки вчинити інкриміновані злочини.

Не може колегія суддів також погодитися і з доводами апеляцій про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які зазначив суд першої інстанції. Так, ОСОБА_8 підозрюється в організації закінченого та незакінченого замаху на скоєння двох кримінальних правопорушень, за кожне з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі до 10 років, що підвищує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду; крім того, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про доведеність прокурором ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на свідків та потерпілих, враховуючи метод вчинення злочинів, в яких ОСОБА_8 підозрюють, апеляційна інстанція не виключає можливості звернення останнього до третіх осіб для здійснення такого тиску та впливу; крім того, у суді першої інстанції сам ОСОБА_8 пояснював, що на перерішеній час проживає окремо від дружини та дітей, не має постійного місця мешкання, в різний період часу він проживає як в Запорізькій області в місті Мелітополі, так і в Донецькій області в містах Маріуполі та Краматорську, не має постійного місця роботи.

Колегія суддів звертає увагу, що сам характер вчинення злочину шляхом замовлення третім особам, вказує про наявність умислу у підозрюваного вчинити всі, на його думку, необхідні дії для приховання своєї співучасті у інкримінованих йому діяннях, і як наслідок,уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з урахуванням тяжкості інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, можливої міри покарання, яка йому загрожує та наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з реальним позбавленням волі.

Із зазначених міркувань ОСОБА_8 не може бути обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Що стосується не визначення слідчим суддею розміру застави, апеляційна інстанція вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 4 ст. 183 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Оскільки ОСОБА_8 підозрюється в організації замахів на скоєння злочинів із застосуванням насильства та погрозами його застосування, в даному випадку визначення застави є правом, а не обов`язком слідчого судді, і з урахуванням вищенаведених ризиків є недоцільним та необґрунтованим. Мітєв, безсумнівно, усвідомлював, що замовлені ним та Окунським злочини скоєні із застосуванням насильства, являвся його організатором, що підвищує суспільну небезпеку як скоєного, так і самої особи.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 19 січня 2018 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а зазначену ухвалу слідчого судді від 19.01.2018 року - без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: