Провадження № 1-кс/344/5034/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , начальник другого відділу РКП слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС в Івано-Франківській області підполковник податкової міліції ОСОБА_3 , розглянувши клопотання начальник другого відділу РКП слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС в Івано-Франківській області підполковник податкової міліції ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000088 від 31.10.2017,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилався на те, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000088 внесеному в ЄРДР 31.10.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.204 КК України за фактом здійснення незаконного виготовлення з метою збуту, зберігання з цією метою а також збут незаконно виготовлених з недоброякісної сировини алкогольних напоїв, що є підакцизним товаром невстановленими особами.

Так, в ході проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, встановлено гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який спільно з невстановленими особами організував підпільне виробництво по незаконному виготовленню алкогольних напоїв з використанням обладнання, що забезпечує масове виробництво, використовуючи для цього нежитлове приміщення, розташоване в АДРЕСА_2 де і зберігає сировину (етиловий спирт, пляшки, етикетки, корки, марки акцизного податку на алкогольні напої) для незаконного виготовлення алкогольних напоїв, а також готову алкогольну продукцію та незаконно виготовлені тютюнові вироби.

В ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, 12.12.2017 на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 28.11.2017 проведено обшук житла та іншого володіння особи за адресою: АДРЕСА_3 , яке на праві власності належить ОСОБА_6 .

Під час проведення обшуку за вказаною адресою виявлено та вилучено, а саме:

- одну пластмасову бочку синього кольору ємністю 200 л., заповнену прозорою рідиною із різким запахом спирту;

- чотири пластмасові бочки синього кольору ємністю 220 л., заповнені прозорою рідиною із різким запахом спирту;

- дві пластмасові бочки синього кольору ємністю 250 л., заповнені прозорою рідиною із різким запахом спирту.

Зазначене майно вилучене на підставі рішення суду і на даний час не має статусу тимчасово вилученого майна, однак на сьогодні виникла необхідність в його арешті з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Вилучені сім пластмасових бочок, в яких міститься прозора рідина із різким запахом спирту є предметом кримінального правопорушення.

Постановою від 12.12.2017 вилучені під час обшуку житла та іншого володіння особи за адресою: АДРЕСА_3 , одну пластмасову бочку синього кольору ємністю 200 л., заповнену прозорою рідиною із різким запахом спирту, чотири пластмасові бочки синього кольору ємністю 220 л., заповнені прозорою рідиною із різким запахом спирту та дві пластмасові бочки синього кольору ємністю 250 л., заповнені прозорою рідиною із різким запахом спирту визнано речовими доказами.

Слідчий клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

Володілець (власник) майна в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду клопотання повідосмлявся належним чином.

Заслухавши слідчого та дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб..

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ст.961 КК України спеціальна конфіскація полягає в примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених КК України, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною ККУ, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 1591, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 2091, 210, частинами першою і другою статей 212, 2121, частиною першою статей 222, 229, 2391, 2392, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 3631, 3641, 3652 Кримінального кодексу України.

Також відповідно до ст.962 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

З матеріалів клапотання вбавчається, що 12.12.2017 на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 28.11.2017 проведено обшук житла та іншого володіння особи за адресою: АДРЕСА_3 , яке на праві власності належить ОСОБА_6 .

Під час проведення обшуку за вказаною адресою виявлено та вилучено, а саме:

- одну пластмасову бочку синього кольору ємністю 200 л., заповнену прозорою рідиною із різким запахом спирту;

- чотири пластмасові бочки синього кольору ємністю 220 л., заповнені прозорою рідиною із різким запахом спирту;

- дві пластмасові бочки синього кольору ємністю 250 л., заповнені прозорою рідиною із різким запахом спирту.

Постановою слідчого від 12.12.2017 року їх визнано речовим доказом.

Отже з метою збереження речових доказів вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задоволити.

Накласти арешт на одну пластмасову бочку синього кольору ємністю 200 л., заповнену прозорою рідиною із різким запахом спирту, чотири пластмасові бочки синього кольору ємністю 220 л., заповнені прозорою рідиною із різким запахом спирту та дві пластмасові бочки синього кольору ємністю 250 л., заповнені прозорою рідиною із різким запахом спирту, які було вилучено 12.12.2017 в ході проведення обшуку житла та іншого володіння особи за адресою: АДРЕСА_3 , які на праві власності належать ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1