Справа №577/3199/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/428/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 січня 2018 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бєлозьорське Доропольського району Донецької області, українки, громадянки України, з повною середньою освітою, не працюючої, не одруженої, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше судимої,

- 30 червня 2016 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді 510 грн. штрафу. 19.06.2017 року несплачена сума штрафу замінена покаранням у виді 30 годин громадських робіт,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 , в яких:

- прокурор просив вирок суду відносно ОСОБА_8 скасувати через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону та закрити відносно неї кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення;

- обвинувачена ОСОБА_8 просила пом`якшити призначене їй судом покарання, оскільки вважає його надто суворим.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено покарання у виді 1 місяця арешту.

У відповідності до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_8 до призначеного покарання у виді 1 місяця арешту частково приєднано не відбуту частину покарання у виді 24 годин громадських робіт за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 червня 2016 року, що згідно ст. 72 КК України відповідає трьом дням арешту, із розрахунку, що одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт, і остаточно призначено покарання у виді 1 місяця 3 днів арешту.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_8 залишено запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на неї виконання окремих обов`язків.

В обґрунтування своїх вимог прокурор наголошує на тому, що ухвалюючи 12 січня 2018 року обвинувальний вирок відносно ОСОБА_8 , суд першої інстанції безпідставно визнав її винуватою та засудив за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, оскільки вони були замінені ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 червня 2017 року в порядку ст. 82 КК України за невиконання визначеного за цим вироком цього ж суду від 30 червня 2016 року покарання у виді штрафу, а тому ОСОБА_8 не є суб`єктом інкримінованого їй злочину.

Також, враховуючи, що до заміни покарання на громадські роботи, ОСОБА_8 не було висунуто обвинувачення за ухилення від відбування покарання у виді штрафу, визначеного за вироком суду від 30 червня 2016 року, її притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 389 КК України також виключається.

Вказані порушення, на переконання прокурора, у відповідності до ст.ст. 407, 408, 412 КПК України є підставою для скасування вироку в апеляційному порядку та закриття відносно обвинуваченої кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_8 стверджує, що не виконувала судове рішення через свої сімейні обставини (пологи дочки), а також через свій стан здоров`я.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_8 30 червня 2016 року вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області була засуджена за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 510 гривень штрафу. У подальшому, 19 червня 2017 року, Конотопським міськрайонним судом відповідно до ч.5 ст.53 КК України несплачена сума штрафу замінена на 30 годин громадських робіт. 30 червня 2017 року в Конотопському МРВ з питань пробації ОСОБА_8 роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, відібрана розписка про ознайомлення з покаранням, повідомлено, що за ухилення від відбування громадських робіт настає кримінальна відповідальність за ч.2 ст. 389 КК України. При цьому, ОСОБА_8 отримала направлення, згідно з яким повинна була відбувати громадські роботи у Попівській сільській раді з 03 липня 2017 року. Однак, ОСОБА_8 не приступила до відбування і не відбувала покарання у виді громадських робіт. Вказані дії обвинуваченої ОСОБА_8 кваліфіковані судом як ухилення засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт за ч.2 ст. 389 КК України.

Апеляційний розгляд провадження проведено без участі обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9 оскільки ті, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду кримінального провадження (а.с. 80, 81), подали заяви в яких просили колегію суддів апеляційний розгляд справи проводити у їх відсутність, мотивуючи це тим, що обвинувачена має слабке здоров`я та у неї відсутні грошові кошти на дорогу, а захисник не може забезпечити свою явку через зайнятість в іншому судовому засідання (а.с. 82, 83).

Враховуючи вказані обставини, зважаючи на те, що учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, просили колегію суддів апеляційний розгляд справи проводити у їх відсутність, жодних клопотань про відкладення судового засідання на іншу дату до апеляційного суду не подавали, а також зважаючи на те, що в апеляційних скаргах учасників кримінального провадження не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченої ОСОБА_8 , та те, що явку обвинуваченої в даному судовому засіданні колегія суддів не вважає обов`язковою, колегія суддів, керуючись ч.4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе розгляд апеляційних скарг прокурора та обвинуваченої провести за відсутності самої обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9 .

А тому, заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_10 , яка вимоги апеляційної скарги першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 підтримала, просила вирок суду скасувати та закрити відносно обвинуваченої ОСОБА_8 кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, щодо вимог апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 прокурор поклалася на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг прокурора та обвинуваченої, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст.ст. 370, 374 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, а також відповідати вимогам, які до нього пред`являються кримінальним процесуальним законом.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, на переконання колегії суддів, вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та фактичних обставин встановлених судом, 30 червня 2016 року ОСОБА_8 вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і засуджена до покарання у виді 510 грн. штрафу.

Оскільки ОСОБА_8 цей штраф не сплатила, то 19 червня 2017 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області, відповідною постановою в порядку ст.82 КК України, ОСОБА_8 не сплачена сума штрафу була замінена на 30 годин громадських робіт, які обвинувачена теж певних період не відбувала без поважних причин.

Дослідивши викладені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_8 складу передбаченого ч.2 ст. 389 КК України кримінального правопорушення, а саме ухилення засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ухвалюючи відносно ОСОБА_8 обвинувальний вирок, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм кримінального процесуального закону.

Так, об`єктивна сторона передбаченого ч.2 ст. 389 КК України злочину полягає в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто не виконання обов`язку щодо відбування покарання, призначеного судом у обвинувальному вироку, який набрав законної сили.

Суб`єкт вказаного кримінального правопорушення спеціальний особа, засуджена до відповідного виду покарання обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.

Тобто, у разі ухилення особи від відбування покарання, яке не призначалося за вироком суду, а було застосовано до неї на підставі інших судових рішень ( зокрема ст.82 КК України), притягнення її до кримінальної відповідальності виключається, оскільки така особа не є суб`єктом цього злочину.

Таким чином, в ході апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції притягуючи до кримінальної відповідальності ч.2 ст. 389 КК України ОСОБА_8 , не звернув уваги на ту обставину, що в її діях відсутній склад вказаного злочину, оскільки громадські роботи ОСОБА_8 були призначені не згідно вироку суду, як покарання, що є обов`язковою ознакою злочину передбаченого ч.2 ст.389 КК України, а в порядку заміни призначеного вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 червня 2016 року покарання у виді штрафу, чим допустив неправильне застосування кримінального процесуального закону України, оскільки відповідно до п.2 ч. 1 ст. 413 КПК України застосував відносно ОСОБА_8 закон, який не підлягав застосуванню, що в розумінні ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, так як вказані порушення перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, ОСОБА_8 не є суб`єктом зазначеного кримінального правопорушення, про що обґрунтовано зазначає прокурор в своїй апеляційній скарзі, і в її діях відсутній склад злочину передбаченого ч.2 ст. 389 КК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Тому, враховуючи викладені обставини, а також зважаючи на п.2 ч.1 ст. 284 КПК України та керуючись ст. 417 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване прокурором та обвинуваченою судове рішення скасувати і закрити відносно ОСОБА_8 кримінальне провадження.

Між тим, зважаючи на вимоги апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 , які зводилися виключно до суворості призначеного їй покарання, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити їх частково, в той час коли апеляційна скарга прокурора, вимогами якої було скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження, підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 , задовольнити в повному обсязі, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 січня 2018 року відносно ОСОБА_8 , скасувати у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Кримінальне провадження відносно обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України ОСОБА_8 закрити, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного кримінального правопорушення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4