УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді із даною скаргою на бездіяльність слідчого у рамках вказаного кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яка полягає у неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 Кримінального процесуального Кодексу України, а саме пункту 3 частини першої цієї статті, тобто наявністю випадків, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.
У судовому засіданні особа, що подала скаргу її підтримав, просив задовольнити з вказаних в ній підстав, зауваживши, що арешт на тимчасово вилучене майно накладено не було у визначені КПК України строки, а тому таке майно слід повернути власнику.
У судовому засіданні сторона обвинувачення заперечувала проти задоволення скарги, враховуючи те, що в силу положень КПК України, вилучене майно, яке зазначено у скарзі, не є «тимчасово вилученим майном», оскільки перебуває в статусі «майна до якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку» від 06.09.2017.
Тож, слідчий суддя, вивчивши скаргу, заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, приходить до наступного.
Так, як убачається з матеріалів скарги та пояснень учасників процесу, у провадженні третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури міста Києва перебуває дане кримінальне провадження за ознакми кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
З даного судового рішення слідує, що в ході розслідування цього кримінального провадження, на момент його постановлення, слідство установило, що група осіб, створила на території м. Києва та інших регіонів України протиправний фінансовий механізм («конвертаційний центр»), діяльність якого спрямована на незаконне переведення безготівкових грошових коштів у готівку з метою виведення капіталів підприємств легального сектору економіки в тіньовий обіг з використанням низки механізмів так званого «класичного конвертаційного центру» та «зустрічного потоку».
Встановлено, що функціонування незаконної схеми полягає у перерахуванні з рахунків підприємств-імпортерів Київського та інших регіонів України коштів на рахунки «транзитних» підприємств (буферів), зареєстрованих, переважно, у Київській області, з метою мінімізації податкового навантаження, штучного формування податкового кредиту з ПДВ, а також для привласнення та заволодіння чужим майном (в т.ч. державними коштами), ніби-то за виконання робіт, надання послуг та постачання товарів. Фактично відповідні роботи не проводяться, послуги не надаються, постачання товарів не здійснюється, а кошти обготівковуються за принципом «зустрічного потоку» (придбання готівки у підприємств-імпортерів) або шляхом проведення «транзитних» операцій через інші «буферні»/«транзитні» підприємства чи «податкові ями» із подальшим їх обготівкуванням через відділення банківських установ з рахунків фізичних осіб.
В ході досудового розслідування встановлено, що організаторами вказаної протиправної схеми є громадяни України ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Останні здійснюють загальне керівництво іншими учасниками, координують діяльність її окремих ланок, розподіляють злочинні доходи між учасниками групи, надають дозвіл на впровадження у протравний механізм нових фінансових схем, контактують із власниками найбільших «клієнтів» «КЦ» та співробітниками органів державної фіскальної служби. Для здійснення своєї можливої протиправної діяльності ОСОБА_7 використовує офісне приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 для здійснення своєї можливої протиправної діяльності використовує квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ; будинок за адресою: АДРЕСА_4 , офісне нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_5 та офісне приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, встановлено, що ОСОБА_6 є адвокатом, входить до ради адвокатів Одеської області та здійснює індивідуальну адвокатську діяльність (№ свідоцтва НОМЕР_1 , дата видачі 21.02.2014 року).
ОСОБА_8 , відповідає за реєстрацію нових фіктивних підприємств та відкриття в банківських установах рахунків на юридичних осіб, забезпечує координацію різних ланок «конвертаційного центру. Проживає за адресою: АДРЕСА_6 .
ОСОБА_9 , забезпечує координацію різних ланок «конвертаційного центру". Координує роботу з підставними керівниками фіктивних підприємств (т.зв. «фунти»), пов`язану з відкриттям нових фіктивних підприємств та банківських рахунків. Проживає за адресою: АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 .
Крім того, до складу вищезазначеної організованої злочинної групи входить близько 30 осіб, які мають чітко розподілені між собою ролі та функції.
Організатори вищезазначеної організованої групи використовують осіб з малозабезпечених верств населення для реєстрації на них фіктивних підприємств, а саме:
ОСОБА_10 , директор ТОВ "Статус Юкрейн" (ЄДРПОУ 40866428), фактично проживає за адресою: АДРЕСА_9 ;
ОСОБА_12 , директор ТОВ "РКС Агросейл" (ЄДРПОУ 40637168), фактично проживає за адресою: АДРЕСА_10 , гуртожиток;
ОСОБА_16 , директор ТОВ ТК "Укрпромторг" (ЄДРПОУ 40114707), фактично проживає за адресою: АДРЕСА_14 ;
Також встановлено, що фінансово-господарська документація, пов`язана з діяльністю вищезазначених підприємств, печатки, штампи, а також грошові кошти, одержані внаслідок вчинення злочинів, мобільні телефони, комп`ютерна техніка, чорнові записи, флеш носії, інші предмети та документи, знаходяться в офісних приміщеннях, що використовується ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .
По цей час майно власнику не повернуто, а тому його представник подав дану скаргу у порядку ст. 303 КПК України, аналізуючи яку слідчий суддя виходить з такого.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України ( ст. 1 КПК України).
Зокрема, Кримінальний процесуальний Кодекс України розділяє поняття «тимчасово вилученого майна» та «майна до якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку».
Так, згідно ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
В свою чергу, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України майном до якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку є вилучені речі та документи, які входять до переліку майна, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та/або відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу.
Особа, яка подала скаргу, у ній посилається на неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами Кримінального процесуального Кодексу України.
Але, стаття ст. 303 КПК України, яка містить в собі виключний перелік дій та бездіяльності слідчого, що може бути оскаржена під час досудового розслідування, вказує на те, що під час досудового розслідування маже бути оскаржена лише бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні саме тимчасово вилученого майна, подання ж скарги на не повернення «майна до якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку» цією статтею Кодексу не передбачено.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Тим паче, що особою, яка подала скаргу, не було долучено до скарги доказів того, що вона є не лише користувачем цього майна, а й являється його володільцем, адже КПК України передбачає повернення майна саме володільцю, однак ЦК України розділяє поняття права володіння та права користування, тобто останні не є тотожними, адже вилучення відбувалася не у приміщенні, яке належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, а у будівлі що належить на праві власності ТОВ «Укроргенергобуд».
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-29, 167-169, 171, 173, 236, 303-307, 309, 310, 369-372, 376, 395 КПК України слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Ухвала оскарження не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17 год. 40 хв. 01.11.2017.

Слідчий суддя: ОСОБА_1