Справа № 127/4446/17
Провадження №11-кп/772/1084/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2017 року м. Вінниця

Апеляційного суду Вінницької області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
судів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянув «19» вересня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0007418 від 04.11.2015 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки м. Вінниці ,
українки, громадянки України,
раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченої: ОСОБА_6
захисника адвоката: ОСОБА_8
за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від «01» червня 2017 року,
В с т а н о в и в:
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2017 року ОСОБА_6 визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 185 , ч.2 ст. 190 КК України та їй призначено покарання за:
- ч.1ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточну міру покарання ОСОБА_6 призначено у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Відповідно до п.п.1,2 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти орган пробації про зміну місця проживання.

Як встановлено судом, 03.11.2015 року близько 12:00 год. ОСОБА_6 перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, підбурювана жагою до легкої наживи та протиправного збагачення, усвідомлюючи, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, шляхом вільного доступу, зі стільця в одній із кімнат вказаної квартири, ОСОБА_6 вчинила крадіжку мобільного телефону марки «Prestigio» серії «Multiphone» моделі «5504 DUO», який належить ОСОБА_10 .
Після вказаних дій ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникла та викраденим розпорядилась на власний розсуд.
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 2067/15-21 від 16.11.2015 року, вартість вищевказаного мобільного телефону станом на момент крадіжки складала 2241 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 завдала потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2241 грн.
Крім того, 15.12.2015 року біля 17:20 год. ОСОБА_6 зайшла до приміщення ПП фірми «Сніжинка», що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , з метою взяти у борг гроші у знайомої - власниці згаданої фірми ОСОБА_11 .
В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Після чого, остання, реалізуючи свій злочинний умисел, все ще перебуваючи у приміщенні зазначеної фірми, пройшла повз прилавок та направилась до цеху «Піря- пух», оскільки достеменно знала, що саме у цьому цеху знаходиться металева скринька, у якій зберігається виручка фірми.
Підійшовши до металевої скриньки, ОСОБА_6 , діючи умисно та повторно, шляхом вільного доступу, непомітно для оточуючих, із метою власної наживи, відкрила скриньку, в якій зберігались грошові кошти, та викрала гроші в сумі 1970 грн.
В подальшому, ОСОБА_6 залишила приміщення ПП фірми «Сніжинка» та розпорядилась викраденим на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_6 завдала ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 1970 грн.
Також 16.12.2015 року близько 12:30 год. ОСОБА_6 перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , де попросила у ОСОБА_12 її мобільний телефон марки LG моделі «LD 335 L Bello» для того, щоб терміново зателефонувати. Остання, довіряючи ОСОБА_6 та будучи впевненою у правдивості інформації, яку повідомила ОСОБА_6 , дала їй свій мобільний телефон марки LG моделі «LD 335 L Bello».
В свою чергу, ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, керуючись жагою до легкої наживи, діючи умисно, повторно, використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_13 , шляхом зловживання довірою останньої, заволоділа зазначеним телефоном.
Після вказаних дій ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникла та викраденим розпорядилась на власний розсуд.
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №340/16-21 від 03.03.2016 року, вартість мобільного телефону марки LG моделі «LD 335 L Bello» на момент вчинення кримінального правопорушення становила 3124,80 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 завдала потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 3124,80 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 19.12.2015 року близько 11:20 год. ОСОБА_6 перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4 , та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, підбурювана жагою до легкої наживи та протиправного збагачення, усвідомлюючи, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно, умисно, шляхом вільного доступу з кишені куртки вчинила крадіжку мобільного телефону марки «Nokia 200», який належить ОСОБА_15 .
Після вказаних дій ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникла та викраденим розпорядилась на власний розсуд.
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №490 від 12.04.2016 року, вартість вищевказаного мобільного телефону станом на момент крадіжки складала 405,45 грн.
Тим самим, своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяла потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 405,45.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченої та доведеності її винуватості, ставить питання про зміну вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 01.06.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1,2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, в частині вирішення питання щодо запобіжного заходу , в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та в частині зарахування попереднього ув`язнення в строк відбутого покарання , через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
У резолютивній частині вироку зазначити щодо заходів забезпечення кримінального провадження, а саме щодо раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та зазначити про зарахуваня ОСОБА_6 в строк відбутого покарання строку попереднього ув`язнення з 06.02.2017 року по 15.02.2017 рік , з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч.5 ст. 72 КК України.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Свої вимоги прокурор мотивував тим, що судом першої інстанції при ухвалені обвинувального вироку відносно ОСОБА_16 , всупереч вимогам п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, роз`ясненням постанови Пленуму ВСУ №5 та постанови Пленуму ВСУ №7 не зазначено рішення щодо заходу забезпечення кримінального провадження та не зараховано в строк відбутого покарання строк перебування ОСОБА_6 під вартою під час судового розгляду даного кримінального провадження з 06.02.2017 року по 15.02.2017 року.
Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_6 та в її інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які не заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, міркування прокурора ОСОБА_7 , який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора в повному обсязі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги , суд вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає до задоволення.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним та обгрунтованим і вмотивованим. Обгрунтоване рішення це таке, що достатньо, добре аргументоване, підтверджене науково, певним досвідом, переконливими доказами, доведеними фактами.
Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна ( крадіжка), кваліфікуючими ознаками якого є крадіжка, вчинена повторно та у шахрайстві - є обґрунтованими.
Викладені у вироку висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вказаних злочинах відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку.
Кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.1,2 ст. 185 та ч.2 ст. 190 КК України - є правильною та в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.
В ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_6 винуватість в інкримінованих злочинах визнала в повному обсязі та щиро розкаялась

Таким чином, вина обвинуваченої ОСОБА_6 у повному обсязі встановлена судом як на підставі свідчень самої обвинуваченої , у яких вона повністю розкаялась , так і показами потерпілої , свідків, дослідженими матеріалами кримінального провадження.
Оскільки правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не оспорюється, тому вирок в цій частині апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до вимог ст. 50 і ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, суд повинен врахувати сукупність тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції додержався у даному кримінальному провадженні вищевказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання , суд на виконання вимог ст. 50 і ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.03 «Про практику призначення судами кримінального покарання», належно врахував характер і ступінь вчинених останньою кримінальних правопорушень, врахував особу обвинуваченої, зокрема те, що вона раніше не судима, вину визнала у повному обсязі та щиро розкаялася у вчиненому, на її утриманні знаходяться четверо малолітніх дітей, тому обґрунтовано дійшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливо без ізоляції від суспільства.

Допущення в ході судового розгляду даного кримінального провадження порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність ухаленого судового рішення суд не убачає.

Разом з тим, як вірно зазначено в апеляційній скарзі прокурора , вирок суду першої інстанції підлягає зміні ,в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального закону та неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність на підставі п. 3,4 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 412, п.1 ч.1 ст. 413 КПК України.
Згідно п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, в разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, зокрема, зазначається початок строку відбування покарання та рішення про залік досудового тримання під вартою.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у разі засудження особи до покарання у виді позбавлення волі, судом провадиться зарахування строку попереднього ув`язнення у межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому, у строк попереднього ув`язнення за нормами КПК України включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили. Строк попереднього ув`язнення за правилами, визначеними у ч. 5 ст. 72 КК України, зараховується при призначенні покарання за наслідками судового розгляду, якщо особа була попередньо ув`язнена.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 06.02.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15.02.2017 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2017 року скасовано та обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці.
Разом з тим, як вірно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, суд першої інстанції призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, не застосував вимоги ч.5 ст. 72 КК України та не зарахував останній строк відбування покарання під вартою під час досудового розслідування, з 06.02.2017 року, згідно протоколу затримання по 15.02.2017 рік, згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області.
Таким чином, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 слід зарахувати строк її перебування в установі попереднього ув`язнення з 06.02.2017 року по 15.02.2017 рік , з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01.06.2017 року щодо ОСОБА_6 змінити, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в частині зарахування попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
У резолютивній частині вироку щодо ОСОБА_6 зазначити: на підставі ст. 72 ч.5 КК України ОСОБА_6 зарахувати в строк відбування покарання під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 06.02.2017 року по 15.02.2017 рік включно.
Скасувати обраний ОСОБА_6 запобіжний захід домашній арешт.
В решті вирок щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
На вирок суду може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали суду судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: