справа № 488/3646/17
провадження № 1-кп/488/110/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2018 року Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі :

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001709, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, стропальника ВАТ «Нові технології», неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В
06.07.2017 року приблизно о 16 годин 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись на пляжі «Чайка», що розташований поблизу будинку №1 по вул.. Новобудівній в м.Миколаєві, в ході конфлікту, який виник із родичем потерпілої ОСОБА_4 , умисно наніс останній не менше одного удару палицею в область лівої руки, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді рвано-скальпованої рани і синця лівої ліктьової ямки, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та показав, що 06.07.2017 року приблизно о 16 годині, перебуваючи на пляжі в Корабельному районі м.Миколаєва, він приймав участь у святкуванні дня народження доньки потерпілої. Під час відпочинку між ним та чоловіком доньки потерпілої виник конфлікт, в ході якого він взяв палицю та умисно почав наносити удари по тулубу названого чоловіка, якого стала захищати потерпіла ОСОБА_4 .. Тоді в нього виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень останній, з цією метою він згаданою палицею наніс декілька ударів в область руки потерпілої.

Крім визнання своєї винуватості самим обвинуваченим, вина останнього у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджується іншими доказами дослідженими судом.

Згідно показань потерпілої ОСОБА_4 , остання 06.07.2017 року святкувала на пляжі в Корабельному районі м.Миколаєва день народження своєї доньки. Під час відпочинку між її зятем та обвинуваченим несподівано виник конфлікт, в ході якого обвинувачений взяв палицю та почав нею наносити зятю нею удари по тулубу. Вона почала захищати зятя, тоді обвинувачений наніс декілька ударів і по її руці.

Як вбачається із заяви потерпілої від 06.07.2017 року, остання звернувся до Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області з повідомленням про те, що 06.07.2017 року приблизно о 16 годин 00 хвилин невідомий їй чоловік на ім`я ОСОБА_6 , знаходячись на пляжі «Чайка», що розташований в Корабельному районі в м.Миколаєві, наніс їй умисно тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи ( акт № 213 від 24.07.2017 року) у потерпілої ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді рвано-скальпованої рани і синця лівої ліктьової ямки, які могли утворитися від дії тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею можливо, при обставинах зазначених потерпілою. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення злочину та судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.. 349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження щодо даних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням письмових доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження.

Аналізуючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винуватість ОСОБА_5 в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані дії обвинуваченого кваліфікуються судом за ч.2 ст. 125 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, ступень тяжкості вчиненого злочину, те, що злочин, який вчинив ОСОБА_5 відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості; та дані про особу обвинуваченого, а саме, те, що обвинувачений раніше не судимий, працює, є учасником бойових дії, характеризується за місцем проживання посередньо, має на утриманні малолітню дитину, відносно якої батьківських прав не позбавлений. Крім того, суд враховує думку, потерпілої, яка наполягала на призначенні обвинуваченому найсуворішого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст.. 125 КК України.

В якості обставин, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненому ним кримінальному правопорушенні.

З урахуванням фактичних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, враховуючи прохання потерпілої, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 125 КК України.

В той же час в судовому засіданні ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від відбування покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом він брав безпосередню участь в антитерористичній операції та отримав статус учасника бойових дій.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили, а також, особи, визнанні винними у вчинені злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров,я особи та не є діяннями, передбаченими частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 КК України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині 4 статті 86 КК України, статті 4 Закону України " Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 брав безпосередню участь в антитерористичній операції у період її проведення, отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених ч.4 ст.86 КК України, ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього раніше не застосовувалась. За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», наслідки застосування амністії обвинуваченому зрозумілі.

За таких обставинах відповідно ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.

Керуючись ст. 374, 375 КПК України, ст.. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, суд, -

У Х В А Л И В
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

На підставі ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1