Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
20 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 22.09.2017 року у кримінальному провадженні №0000130 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Верба Дубенського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , судимого: 13 липня 2001 року Радивилівським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 142 КК України (1960 року) до позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією 1/2 частки майна; 30 листопада 2006 року тим же судом за ч. 1 ст. 121, ст.71 КК України (2001 року) до позбавлення волі на строк до 5 років 1 місяць, 15 листопада 2011 року тим же судом за ч. 1 ст. 122 КК України до обмеження волі на строк 3 роки; 10 вересня 2012 року тим же судом за ч. 3 ст. 185, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць,

за ч.1 ст.122 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого- ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 22.09.2017 року ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст.122 КК України до обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 28 березня 2017 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебуваючи на подвір`ї, прилеглому до житлового будинку в АДРЕСА_1 , на грунті тривалих неприязних відносин, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_5 один удар правою ногою в ліву частину грудної клітки, від чого останній впав на підлогу підсобного приміщення, та коли потерпілий перебував у положенні лежачи на підлозі, ОСОБА_6 , застосовуючи фізичну силу, наніс ОСОБА_5 ще три удари лівою ногою в область ребер зліва, внаслідок чого завдав останньому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

В поданих на вирок суду апеляційних скаргах:

- потерпілий ОСОБА_5 , не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного обвинуваченому покарання та призначити йому більш суворе покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.122 КК України. Зазначає, що ОСОБА_6 неодноразово судимий, є суспільно не безпечним, не відшкодував завдану шкоду та постійно погрожував йому та дружині розправою, а тому вважає призначене місцевим судом покарання недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

- обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеності вини у вчиненому кримінальному правопорушенні та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та звільнити його від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України. Вказує, що у вчиненому щиро розкаявся, визнав свою вину, активно сприяв розкриттю злочину, а тому вважає призначене місцевим судом покарання несправедливим через суворість.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи потерпілого ОСОБА_5 та його представника про задоволення його апеляційних вимог, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, міркування прокурора про задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення встановлена сукупністю зібраних у справі доказів, яким дана повна та всебічна оцінка, та не заперечується учасниками судового розгляду.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України є вірною.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 (з наступними змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у тому числі й у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Іспитовий строк установлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.
Суд при призначенні покарання врахував обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 - щире каяття, наявність обтяжуючої обставини- рецидиву злочинів, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується, вчинив злочин протиособи похилого віку.
Враховуючи особу обвинуваченого, його вік, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, місцевий суд дійшов вірного висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.
При призначенні ОСОБА_6 покарання суд дослідив його особу та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання винного та дав їм належну оцінку, тому доводи потерпілого ОСОБА_5 і обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що призначене судом покарання є несправедливим не заслуговують на увагу.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.407, 418 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 22.09.2017 року щодо ОСОБА_6 , а апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3