АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4078/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю

ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотаннястаршого слідчого ГУНП в Київській області ОСОБА_10 , погодженепрокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_11 ,та накладеноарешт намайно, а саме: дрова першої групи «Дуб червоний» в кількості 5,280 м3, дрова першої групи «Берест» в кількості 1,980 м3 та дрова першої групи «Граб» в кількості 8,910 м3, вилучені 01.06.2017 року під час огляду земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Хотів, вул. Польова, 73, з автомобіля марки «Renault», модель «КЕRАХ 380», д.н.з. НОМЕР_1 .

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував обставини даного кримінального провадження, те, що деревина, на яку слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та має правовий статус речового доказу, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання з метоюзабезпечення його збереження.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати,посилаючись на її незаконність, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна та повернути майно особі, у якої його вилучено.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, адвокат зазначає про порушення слідчим суддею вимог ч. 6 ст. 173 КПК України щодо строків розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.
Так, апелянт вказує, що із клопотанням про арешт майна слідчий звернувся до суду 02 червня 2017 року, а ухвала постановлена лише 20 червня 2017 року.
Крім того, апелянт додає, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що дрова є знаряддям вчинення злочину конкретно у випадку ОСОБА_9 ,оскільки вони не підпадають під критерії ст. 98 КПК України.
У підсумку автор апеляційної скарги вказує, що з наданих слідчим матеріалів не вбачається, що підозрюваний ОСОБА_13 використовував дрова з метою посягання чи то на потерпілого, який відсутній у даному кримінальному провадженні, чи то на будь-що інше.

Заслухавши доповідь судді, думку представників власника майна адвокатів ОСОБА_8 ОСОБА_14 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженніслідчого управління ГУ НП у Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000181, відомості про яке21.03.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, заознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Старший слідчий в ОВС слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_10 , за погодженням ізпрокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_11 ,звернувся доШевченківськогорайонного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту намайно, а саме: дрова першої групи «Дуб червоний» в кількості 5,280 м3, дрова першої групи «Берест» в кількості 1,980 м3 та дрова першої групи «Граб» в кількості 8,910 м3, вилучені 01.06.2017 року під час огляду земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Хотів, вул. Польова, 73, з автомобіля марки «Renault», модель «КЕRАХ 380», д.н.з. НОМЕР_1 , яке ухвалою слідчого суддіШевченківськогорайонного суду міста Києвавід 20 червня 2017 рокузадоволено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання прокурора, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.
КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання слідчого в межах кримінального провадження № 0000181про арешт майна, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого та, прийшов до правильного висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене в клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Твердження апелянта про те, щодрова, на які слідчий просить накласти арешт, не підпадають під критерії ст. 98 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами провадження, а саме постановою провизнання предметів речовими доказами від 02.06.2017 року, відповідно до якої арештоване слідчим суддею майно визнано у рамках даного кримінального провадження речовим доказом,з посиланням на ті обставини, що вказані у клопотанні дрова використовувались як знаряддя вчинення злочину (а.с. 66-69).

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Посилання апелянта на порушення слідчим суддею строку розгляду клопотання, заслуговують на увагу, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 173 КПК України, проте не тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на положення ст. 173 КПК України, яка містить перелік підстав для скасування і до яких наведена підстава не належить.
Крім того, не є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення і посилання автора апеляційної скарги на відсутність доказів того, що підозрюваний ОСОБА_15 використовував дрова з метою посягання чи то на потерпілого, чи то на будь-що інше, оскільки метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів, тобто це не вимагає доведення причетності особи до кримінального правопорушення на даній стадії кримінального провадження. Проте, дані обставини підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, а саме: дрова першої групи «Дуб червоний», дрова першої групи «Берест» та дрова першої групи «Граб», вилучені 01.06.2017 року під час огляду земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Хотів, вул. Польова, 73, з автомобіля марки «Renault», модель «КЕRАХ 380», д.н.з. НОМЕР_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді,відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого суддіШевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року, якою задоволено клопотаннястаршого слідчого ГУНП в Київській області ОСОБА_10 та накладеноарешт намайно, вилучене 01.06.2017 року під час огляду земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з автомобіля марки «Renault», модель «КЕRАХ 380», д.н.з. НОМЕР_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4