Справа № 133/2200/17
Провадження №11-кп/772/547/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. Вінниця

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.03.2018 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000538 від 29.05.2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятин, Вінницької області, громадянин України, українця, який зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , одруженого, освіта середня-спеціальна, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, не депутата
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та просив, вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2018 року стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України змінити через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави 704 гривні 80 копійок несплаченого потерпілим ОСОБА_9 судового збору за подання позовної заяви майнового характеру. В решті вирок залишити без змін.
Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2018 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання - 3 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.
Відповідно до ст. 75, КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки.
Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи .
На підставі ч.2 ст.124 КПК України судові витрати за проведення судово-авто-технічної, транспортно-трасологічної експертизи № 797а від 31.10.2017, що складають на суму 790 гривень 96 копійок стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави .
Стягнуто з ОСОБА_7 в рахунок державного бюджету витрати судового збору у розмірі 704 грн 80 коп.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволений частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальних збитків 18003 грн. та у відшкодування моральних збитків 15000 грн. а всього 33003 грн ( тридцять три тисячі три грн ).
Долю речових доказів вирішено.
З вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
29.05.2017 близько 17:00 год., ОСОБА_7 керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (відповідно висновку судово-токсикологічної експертизи 3,2 ‰), рухаючись по автодорозі с. Козятин смт. Залізничне, Козятинського району, Вінницької області в напрямку смт. Залізничне, на правій смузі руху не вибрав безпечної швидкості, не вибрав безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки яка склалася на той момент, в порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме п. 13.1 відповідно до якого «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», допустив зіткнення з мопедом марки «YAMAHA JOG», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , який рухався в попутному напрямку. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда марки «YAMAHA JOG», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді - "підгострий період закритої черепно-мозкової травми забій головного мозку середнього ступеню тяжкості; двобічні гігроми в лобних ділянках; забій легень, правобічний гемоторакс, багатоуламковий злам лопатки та 5 ребра справа", які не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, але належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
Відповідно до висновку судово-авто-технічної експертизи у дорожній ситуації, що склалася, попередження виникнення дорожньо-транспортної пригоди з боку водія автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 забезпечувалась відповідністю його дій вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху України. У дорожній ситуації, що склалася, в діях водія автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху України. У дорожній ситуації, що склалася, невідповідність дій водія автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Зіткнення автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 та мопеда «YAMAHA JOG», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 сталося на проїзжій частині автодороги с. Козятин смт. Залізничне на правій смузі руху в напрямку смт. Залізничне в районі розташування осипу скла.
Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що вирок суду стосовно ОСОБА_7 підлягає зміні через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону на підставі п.3 ч.1 ст. 409, ст. 412 КПК України.
Ухвалюючи вирок суд першої інстанції стосовно ОСОБА_7 при вирішенні питання цивільного позову у кримінальному провадженні мав керуватися положеннями Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 03.10.2017 року, яким розподіл судових витрат між сторонами визначено ст.141 ЦПК України. При цьому, ч.6 ст.141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного вироку вбачається, що з ОСОБА_7 стягнуто на користь ОСОБА_9 18003 грн. у відшкодування матеріальних збитків та у відшкодування моральних збитків 15000 грн., а всього 33003 грн ( тридцять три тисячі три грн ). При цьому на користь держави з ОСОБА_7 стягнуто 704 грн.80 коп. несплаченого потерпілим ОСОБА_9 судового збору.
На думку прокурора, якщо потерпілий судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру не сплачував, а кримінальним процесуальним законодавством не врегульоване питання щодо стягнення судового збору при розгляді цивільного позову у кримінальному провадженні, то питання щодо справлення такого збору підлягає вирішенню, згідно ст.141 ЦПК України.
Тобто, судовий збір не міг бути стягнутий з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави при ухваленні вироку, що безпідставно зроблено Козятинським міськрайонним судом.
Тому, судом допущені порушення вимог ст.128, ст. 374 КПК України, що є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що подана апеляційна скарга є обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України, доведеність його вини у апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з тим наявні підстави для зміни судового рішення відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 409 КПК України.
Відповідно до вимог ст.374 КПК України суд, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з поміж іншого ухвалює рішення про цивільний позов, інші майнові стягнення і підстави цих рішень, про відшкодування процесуальних витрат та рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно ст. 61 КПК України Цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Статтею 128 ч.5 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Приймаючи рішення по кримінальному провадженню, суд першої інстанції безпідставно за ст. 128 КПК України стягнув з ОСОБА_7 на користь держави 704 грн.80 коп. несплаченого потерпілим ОСОБА_9 судового збору.
Законом України №214-VIII від 03.10.2017 року « Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15.12.2017 року, внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.3 ст.3 та п.9 Перехідних положень ЦПК України ( в редакції Закону України від 03.10.2017 року) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
За таких обставин, ухвалюючи оскаржуваний вирок 14.02.2018 року стосовно ОСОБА_7 , Козятинський міськрайонний суд при вирішенні цивільного позову у провадженні мав керуватися положеннями Цивільного процесуального кодексу України ( в редакції Закону України від 03.10.2017 року), яким розподіл судових витрат між сторонами визначено ст. 141 ЦПК України.
Статтею 3 Закону України « Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви чи іншої заяви передбаченої процесуальним законодавством справляється судовий збір.
На підставі п.2,6 ст. 5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання цивільного позову, суд першої інстанції безпідставно стягнув з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави судовий збір. Як убачається з матеріалів кримінального провадження потерпілий ОСОБА_9 не сплачував судовий збір за подання позовної заяви. Питання стягнення судового збору підлягало вирішеню в порядку ст. 141 ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року, оскільки кримінально процесуальним законом не врегульовано питання щодо стягнення судового збору при розгляді цивільного позову у кримінальному провадженні, тобто судовий збір у даному кримінальному провадженні не міг бути стягнутий з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги прокурора обґрунтованими.
Враховуючи вищевикладене, слід виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави 704 грн.80 коп. несплаченого потерпілим ОСОБА_9 судового збору за подання позовної заяви майнового характеру.
Порушення вимог ст. 128, ст.374 КПК України є істотними порушеннями, які є підставою для зміни вироку згідно п.3 ч.1 ст.409, ст. 412 КПК України.
Керуючись ст. 404, 405,409, 419, КПК України суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора задоволити.

Вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2018 року стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України змінити через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави 704 гривні 80 копійок несплаченого потерпілим ОСОБА_9 судового збору за подання позовної заяви майнового характеру.

В решті вирок залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржене протягом трьох місяців, з дня проголошення в касаційному порядку до Верховного Суду.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Суддя : /підпис/
Згідно з оригіналом:
Суддя: