Дата документу 29.09.2017 Справа № 554/2081/17
Провадження № 1-кс/554/6557/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2017 року м. Полтава
В С Т А Н О В И В:
Попередня правова кваліфікація кримінальних правопорушень: ч. 2 ст. 289 КК України.
Під час проведення слідчих (розшукових) дій по даному кримінальному правопорушенню було отримано інформацію, що у гаражному кооперативі «Мотор» гаражного приміщення № НОМЕР_5 яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 яким користується гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_4 , можуть зберігатись викрадені запчастини до вказаного авто чи те, що останній може володіти інформацією про осіб які можливо можуть бути причетними до вчинення даного злочину.
В ході досудового розслідування слідчим СВ ВП №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Полтавської міської прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 направлене клопотання до Октябрського районного суду м. Полтави про проведення обшуку у гаражному приміщенні № НОМЕР_5 , гаражного кооперативу «Мотор» за адресою: м. Полтава, вул. (Правди) Г.Крут 2а користувачем якого являється гр. ОСОБА_5 , в результаті чого було отримано відповідну ухвалу на проведення даного обшуку №554/2018/17 від 21.09.2017.
26.09.2017 в результаті проведення санкціонованого обшуку гаражного приміщення № НОМЕР_5 гаражного кооперативу «Мотор», розташованого за адресою: м. Полтава, вул. (Правди) Г. Крут 2а, що знаходиться у користуванні гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ухвали Октябрського районного суду м. Полтава, №554/2081/17 від 21.09.2017 було виявлено та вилучено наступні речі:
1) Металевий предмет зеленого кольору схожий на корпус ручної гранати із заглушкою та маркуванням на корпусі (16-75 Т) запакований в поліетиленовий пакет, зав`язаний ниткою та опечатаний печаткою №1 ВП №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області на супровідному листі з підписами понятих (відповідно до довідки про категорію небезпечності і виявлених вибухових матеріалів вибухотехнічного відділу ГУНП в Полтавській області корпус гранати РГД-5 з маркуванням 16-75 Т та належить до 3-ї категорії);
2) Предмет циліндричної форми зі скобою зовні схожий на запал до ручної гранати з маркуванням на поверхні скоби 150-78 УЗРГМ-2 (583) запакований в поліетиленовий пакет, зав`язаний ниткою та опечатаний печаткою №1 ВП №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області на супровідному листі з підписами понятих (відповідно до довідки про категорію небезпечності і виявлених вибухових матеріалів вибухотехнічного відділу ГУНП в Полтавській області підривач типу УЗРГМ-2 з маркуванням 150-78 УЗРГМ-2 583 та належить до 2-ї категорії);
3) Три пластикові пляшки зі зрізаним дном, на верхній частині кожної, з внутрішньої частини міститься потемніння яке за своїми властивостями схоже на нашарування масел канабісу, дані пляшки запаковані в експертний поліетиленовий пакет №0000938 Національної поліції України.
На підставі наведеного, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Слідчий в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання.
Володілець майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій не заперечував з приводу накладення арешту.
Суд заслухавши слідчого, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення обшуку від 26.09.2017 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу обшуку від 26.09.2017 року, майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Накласти арешт на наступні речові докази: корпус гранати РГД-5 з маркуванням 16-75 Т 3-ї категорії небезпечності;підривач типу УЗРГМ-2 з маркуванням 150-78 УЗРГМ-2 583 2-ї категорії небезпечності;три пластикові пляшки зі зрізаним дном, на верхній частині кожної, з внутрішньої частини міститься потемніння яке за своїми властивостями схоже на нашарування масел канабісу, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1