Справа № 603/419/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.01.2018

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000051 від 02.04.2017 року, по обвинувальному акту щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Івано-Франківськ, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, не судимого,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
02.04.2017 року приблизно о 03 год. 30 хв. ОСОБА_6 керуючи автомобілем «Mersedes-Benz», Д.Н.З. НОМЕР_1 , рухався з пасажирами автодорогою Н-18 «Івано-Франківськ - Бучач - Тернопіль» в напрямку м.Монастириська. Під час руху в темну пору доби, ОСОБА_6 на 157 км + 150 м зазначеної дороги, що в межах селища Комарівка, порушуючи вимоги п.п.1.5., 10.1., 11.2.; 11.3. ПДР України, безпричинно виїхав на зустрічну смугу, та допустив зіткнення з автомобілем «Iveco 145/17», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 . Внаслідок зіткнення автомобілів пасажир автомобіля «Mersedes-Benz», Д.Н.З. НОМЕР_1 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів обох кісток лівого передпліччя; «забійно-рваної» рани лівої вушної раковини; забою м`яких тканин лівої скроневої ділянки голови; синця на лівому стегні; численних саден на обличчі, тулубі та кінцівках. Дані ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України - порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що дійсно 02.04.2017 року приблизно о 03 год. 30 хв. керуючи автомобілем «Mersedes-Benz», Д.Н.З. НОМЕР_1 , на автодорозі Н-18 Івано-Франківськ - Бучач Тернопіль, допустив зіткнення з автомобілем «Iveco 145/17», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 . Вину визнав, розкаявся, просить суд суворо не карати.

Оскільки обвинувачений в судовому засіданні повністю визнав вину в скоєнні кримінального правопорушення, дав показання згідно змісту пред`явленого йому обвинувачення, погодився зі всіма доказами по справі, відмовившись від їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що в силу ст.349 КПК України слід обмежити дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, та даними, що характеризують особу обвинуваченого, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що достовірність доказів, на яких ґрунтується обвинувачення, не викликає сумніву, а тому вина обвинуваченого, в скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю, і його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обираючи вид та міру покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, а також враховує пом`якшуючу покарання обставину - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а тому вважає за можливе призначити йому покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в межах санкції статті, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування відносно нього ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від покарання, оскільки має дітей, яким не виповнилося 18 років.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст.1 п. «в» Закону України « Про амністію у 2016 році».
Представник потерпілого не заперечув щодо застосування відносно обвинуваченого амністії.
Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Згідно з п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі та від інших видів покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Відповідно до ст.10 зазначеного Закону України питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» (07.09.2017 року) і на зазначений день має дітей, яким не виповнилося 18 років, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області, та свідоцтвом серії НОМЕР_4 , виданими Коропецькою селищною радою Монастириського району, Тернопільської області.
Таким чином, ОСОБА_5 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_5 , судом не встановлені.
Клопотання про застосування положень про амністію ініціював сам засуджений, під час судового засідання наполягав на його задоволенні.
Враховуючи вимоги, які викладені в ст. 10 Закону України «Про амністію в 2016 році», то суд зобов`язаний зясовувати наявність згоди на застосування цього акту саме у особи, щодо якої вирішується це питання. Надання ж згоди на за застосування положень законодавства про амністію з боку потерпілих не є обов`язковою.
Судом роз`яснюється обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме що в подальшому протягом десяти років до нього не може бути застосовано амністію.
Враховуючи, що ОСОБА_5 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію в 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він має неповнолітніх дітей, яким не виповнилось 18 років, кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується не є тяжким або особливо тяжким, а також те, що Закон України «Про амністію в 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення останнього від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,
З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн., з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк один рік.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом основного та додаткового покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VIII.
Стягнути з ОСОБА_5 витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 5-190/17 від 30.05.2017 року в сумі 2474 (дві тисячі чотириста сімдесят чотири) грн. в дохід держави;

Стягнути з ОСОБА_5 витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 5-249/17 від 30.05.2017 року в сумі 1237(одну тисячу двісті тридцять сім) грн. в дохід держави;

Стягнути з ОСОБА_5 витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 5-249/17 від 30.05.2017 року в сумі 1237(одну тисячу двісті тридцять сім) грн. в дохід держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1