АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1355/17 Справа № 204/3014/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

За участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2017 року про відмову в задоволенні подання начальника Дніпровської УВП № 4 про умовно дострокове звільнення від відбуття покарання засудженого ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 чеврня 2017 року відмовлено в задоволенні подання начальника Дніпровської УВП № 4 про умовно дострокове звільнення від відбуття покарання засудженого ОСОБА_7 .

Мотивуючи своє рішення, судом зазначено, що відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_7 станом на день розгляду заяви відбув половину строку покарання.

Під час відбування покарання згідно матеріалів особової справи, ОСОБА_7 відбуває покарання в господарській обслузі Дніпровської установи виконання покарань № 4, за вчинення умисних злочинів середньої тяжкості, відбув більш половини строку призначеного покарання, характеризується задовільно.

Виходячи з того, що застосування умовно-дострокового звільнення до засудженої особи є правом, а не обов`язком суду, а факт відбуття засудженим більше половини строку покарання не є для цього достатньою правовою підставою, враховуючи відсутніст які підтверджують виправлення засудженого, а тому відмовив в задоволення подання установи.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2017 року та застосувати відносно нього положення ст. 81 КК України про умовно-дострокове звільнення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт вказує, що не згоден з рішенням суду першої інстанції і вважає, що відповідно до положень ст. 81 КК України він має право на умовно-дострокове звільнення.

Апелянт вказує на те, що за час відбування покарання довів своє виправлення, про що зазначено в поданні началника УВП № 4, також виправлення підтверджується виключно позитивною характеристикою.

Зокрема відповідно до характеристики він виконував встановлені внутрішніми розпорядками обов`язки. Дбайливо ставився до майна установи, брав участь у роботі сомодіяльних організацій та за час відбування покарання стягнень не мав.

Заслухавши думку засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання про умовно - дострокове звільнення, суд першої інстанції послався на ст. 81 КК України, відповідно до вимог якої до осіб, що відбувають покарання, може бути застосовано умовно - дострокове звільнення, і якщо засуджений сумлінною поведінкою і становленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.02.2002 року «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно - дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

При цьому, прийняття рішення про умовно - дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено законом.

Крім того, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних, що характеризують особу.

Колегія суддів вважає, що сам по собі факт наявності у ОСОБА_7 за весь строк відбування покараня лише одного заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці 27 квітня 2016 року, а також наявність у обвинуваченого посередньої характеристики не може слугувати підставою для застосування для останнього положень ст. 81 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою у містах позбавлення волі не надав суду можливості дійти до твердої переконливості в тому, що цілі покарання до нього досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визнано вироком.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів апеляційного суду, вважаючи таке рішення законним та обґрунтованим.

Не вбачаючи підстав для зміни або скасування ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає за можливе і необхідне у задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2017 року відмову в задоволенні подання начальника Дніпровської УВП № 4 про умовно дострокове звільнення від відбуття покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

_____________ ______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4