Справа № 356/1083/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/36/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 18.01.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 25 жовтня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, раніше судимого,-
В С Т А Н О В И Л А:

До Березанського міського суду Київської області надійшло спільне клопотання в.о. начальника Державної установи "Березанська виправна колонія № 95" та голови спостережної комісії Березанського міськвиконкому про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , оскільки станом на 12.09.2017 засуджений відбув 2/3 строку покарання, а своєю поведінкою, відношенням до праці в місцях позбавлення волі довів, що став на шлях виправлення.

Ухвалою від 25 жовтня 2017 року суд відмовив у задоволенні клопотання, мотивуючи рішення тим, що за наявністю обставин, викладених судом, неможливо зробити однозначний висновок про позитивну характеристику ОСОБА_7 , а також про те, що він став на шлях виправлення, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання.
Не погоджуючись із таким рішення, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просив застосувати до нього положення ст.81 КК України. В обґрунтування вимог зазначив, що по прибуттю в установу був працевлаштований в бригаду прибиральників як жилої так і промислової зони установи. За відсутністю коштів в установі він працював на безоплатній основі, проте до роботи відносився добросовісно, за що має заохочення. За час відбування покарання не порушував режим відбування покарання, стягнень не має. Крім того, постійно приймав участь у всіх заходах по ремонту та благоустрою установи. Вважає, що заслуговує на звільнення його умовно-достроково та не винуватий у тому, що йому не нараховувалась заробітна плата за роботу в установі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи і вимоги апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Перевіривши ухвалу Березанського міського суду Київської області від 25 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вказаних приписів дотримався в повному обсязі.
Відповідно до статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці доведе своє виправлення.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як убачається з матеріалів провадження, з 19.11.2015 ОСОБА_7 відбуває покарання в Державній установі «Березанська виправна колонія №95», призначене вироком Святошинського районного суду міста Києва від 17 вересня 2015 за ч.2 ст.186 КК України. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 21.06.2017 на підставі ЗУ №838-VIII від 25.11.2015 згідно ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 01.06.2015 по 20.10.2015 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні відбування покарання.
Початком строку відбуття покарання є 01.06.2015, кінцем строку - 13.01.2019. Відповідно до характеристики, наданої «БВК №95» від 02.03.2016, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання довів своє виправлення та заслуговує на застосування до нього ст.81 КК України. По прибуттю до установи був розподілений на відділення СПС № 8, згодом переведений до відділення СПС № 1 та працевлаштований прибиральником господарчого подвір`я установи. Має 2 заохочення. За час відбування покарання засуджений дотримувався норм, що визначають порядок відбування покарання та розпорядок дня, до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відносився з розумною ініціативою.
Доводи засудженого про те, що він був працевлаштований на виробництві установи, не має стягнень та має заохочення, у зв`язку із чим заслуговує на звільнення його умовно-достроково, на думку колегії, є недостатніми.
Відповідно до ст.94 КПК України, суд оцінює кожен доказ за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Аналізуючи матеріали справи щодо ОСОБА_7 за весь період відбування ним покарання, а не тільки за той, що передує зверненню державної установи «БВК №119» із клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, колегія суддів приходить до переконання, що застосування до ОСОБА_7 положень ст.81 КК України може бути передчасним та не відповідатиме меті покарання, що полягає у перевихованні засудженого та попередженні нових злочинів.
Доводи апеляційної скарги засудженого щодо необхідності його звільнення умовно-достроково, з огляду на його позитивну характеристику, на думку колегії, є необґрунтованими, оскільки вивчення матеріалів провадження не переконало колегію в тому, що ОСОБА_7 виправився. Вказані доводи засудженого не підтримані і прокурором під час апеляційного розгляду. Крім того, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання не може розглядатись як обов`язок суду в розумінні положень ст.81 КК України, а підстави стверджувати про доведеність виправлення ОСОБА_7 , як судом першої інстанції, так і колегією суддів, не встановлено.
На думку колегії, характеризуючи дані ОСОБА_7 беззаперечно свідчать про існування змін в його свідомості в бік покрашення, що має вплинути на його успішну майбутню ресоціалізацію та адаптацію в суспільстві.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги засудженого, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну, обґрунтовану та вмотивовану.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого - залишити без задоволення.

Ухвалу Березанського міського суду Київської області від 25 жовтня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 без змін.

Головуючий
Судді: