Справа № 362/80/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1151/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 26.10.2017

УХВАЛА
Іменем України
26 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.08.2017 року, яким :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам, Німеччина, громадянина України, освіта базова загальна середня, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого: 17.07. 1995 року Васильківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання покарання на 2 роки; 20.07. 1998 року Васильківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 140 КК України до 4 років позбавлення волі; 12.11.1998 року Васильківським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 142, 43 КК України до 6 років позбавлення волі; звільненого 23. 08. 2001 року, із заміною невідбутого строку покарання на умовний з іспитовим строком 2 роки 8 місяців 21 день; 30.01. 2003 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 5 років позбавлення волі; звільненого 07. 10. 2007 року за відбуттям строку покарання ; 06.12.2010 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; звільненого 14.10.2014 року за відбуттям строку покарання; 25.11.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, засуджено за ч. 2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2015 року і остаточне покарання за сукупністю вироків призначено у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Вироком також вирішено питання про речові докази по справі.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

ОСОБА_8 , 17.05.2016 року близько 01 годині 30 хвилин перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де помітив на дев`ятиповерховому будинку дві камери зовнішнього спостереження та в цей час у нього виник намір на збагачення за рахунок чужого майна.

В подальшому ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, маючи корисливий мотив та корисливу мету, направлену на збагачення, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, використовуючи дерев`яний брус, який взяв поруч з місцем вчинення злочину, вирвав кріплення камери відеоспостереження марки AW-420VFIR-50/9-22, після чого вирвавши кріплення, зірвав другу камеру відеоспостереження, марки AW-420VFIR-50/9-22 та сховавши викрадене майно під верхній одяг, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим потерпілому ОСОБА_9 завдав матеріальної шкоди на суму 1119 гривень.

Крім цього, 10.09.2016 року близько 03 години ОСОБА_8 ,. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , помітив на стовпі вуличного освітлення відеокамеру. В цей час у нього виник намір на збагачення за рахунок викрадення чужого майна.

В подальшому ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, маючи корисливий мотив та корисливу мету, направлену на збагачення, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, використовуючи елементи будівель та споруд, заліз на стовп вуличного освітлення та вирвавши кріплення, зірвав камеру відеоспостереження марки QIHAN № QH -1232 C-3, серійний номер НОМЕР_1 , після цього, поклавши її під верхній одяг, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 702 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок змінити та зменшити йому термін відбування покарання, на підставі ч.1 ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання строк утримання під вартою з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі з моменту затримання до моменту набрання вироком законної сили. Обґрунтовуючи своїх вимоги, зазначає, що він щиро розкаюється у вчиненому, має важку хворобу легень, потерпілі не мають до нього претензій, під час судового розгляду він втратив матір, судом не було встановлено обставин, що пом`якшують покарання, він позитивно характеризується, злочин, який він скоїв не є тяжким чи особливо тяжким.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу та думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Суд, розглянувши справу, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини та правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно. Ця кваліфікація та фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оскаржуються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку суду, судом першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_8 враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття.

Крім того, суд взяв до уваги, те, що одна камера відеоспостереження повернута потерпілій ОСОБА_10 , думки потерпілих, які з приводу покарання покладаються на рішення суду, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який посередньо характеризується, не працює, має хронічне захворювання легень, та дійшов висновку про необхідність застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті із частковим приєднанням невідбутого покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2015 року відповідно до ст.71 ч.1 КК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та не знаходить підстав для пом`якшення призначеного покарання.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про зарахування в строк відбуття покарання строк утримання під вартою з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі з моменту затримання до моменту набрання вироком законної сили колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення, є запобіжним заходом, який застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Строк попереднього ув`язнення починається з дня затримання особи і поміщення її до установи для попереднього ув`язнення і закінчується днем набрання обвинувальним вироком, щодо цієї особи, законної сили.

Відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21.06.2017 року, частину п`яту ст.72 КК України викладено в новій редакції, а саме, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Отже, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року), строк попереднього ув`язнення по 21.06.2017 року включно, рахується як один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а після набрання законної сили закону в новій редакції, із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Як убачається із оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 , на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), ч.4 ст.5 КК України, судом першої інстанції обґрунтовано зараховано в строк відбуття покарання строк утримання під вартою з 04.01.2017 року (дати затримання) до 21.06.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, а після набрання законної сили Закону у новій редакції (з 21.06.2017 року) до 16.08.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною і знаходить за необхідне вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.08.2017 року щодо нього, без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення, обвинуваченим у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :