Справа № 369/1600/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/112/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 21.02.2018

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря : ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що що 16 квітня 2017 року о 18 годині, діючи спільно з ОСОБА_13 , перебуваючи в громадському місці, а саме на парковці поблизу приміщення гіпермаркету «Ашан» в с. Петропавлівська Борщагівка по вул. Велика Кільцева, 4, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі у суспільстві загальновизнані правила поведінки і моральності, безпричинно, з хуліганських спонукань, спровокували словесний конфлікт з потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , в ході якого ОСОБА_7 , керуючись спільним умислом з ОСОБА_13 , заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень предметом, ззовні схожим на ніж, який тримав у правій руці, наніс потерпілому ОСОБА_11 один удар в поперекову ділянку зправа, після чого вказаним предметом наніс потерпілому ОСОБА_10 один удар в грудинну клітку зліва.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 98/Д від 07 червня 2017 року у ОСОБА_11 малися тілесні ушкодження у вигляді різаної рани поперекової ділянки справа, садно лівої нижньої повіки. Виявлені тілесні ушкодженні відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 99/д від 07 червня 2017 року ОСОБА_10 були завдані тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото різаного поранення грудної клітки зліва, поранення легені, пневмоторакс, середній гемоторакс. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 16 квітня 2017 близько 18 години 10 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на парковці поблизу приміщення гіпермаркету «Ашан», за адресою: вул. Велика Кільцева, 4, с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, в ході сварки, яка виникла раптово на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_14 , маючи прямий умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, предметом, схожим на ніж, який тримав у долоні правої руки, наніс один удар у шию зліва потерпілого ОСОБА_14 , таким чином вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не зміг його завершити з причин, які не залежали від його волі, оскільки нанесені тілесні ушкодження не призвели до смерті ОСОБА_14 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 97/Д від 06 червня 2017 року у ОСОБА_14 малась різана рана лівої бокової поверхні шиї. Виявлене тілесне ушкодження виникло від дії гострого предмету, яким міг бути ніж та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для його загоєння необхідно більше 6, але не менше 21 дня.
21 квітня 2017 року винесено постанову про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення у зазначеному кримінальному провадженні з ч.1 ст.121 на ч. 4 ст.296 КК України.
04 грудня 2017 року слідчим, за погодженням із прокурором складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Того ж дня слідчим суддею Києво-Святошинського районного суду винесено ухвалу про надання дозволу на затримання ОСОБА_7 з метою приводу в судове засідання.
18 грудня 2017 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст.191 КПК України.
19 грудня 2017 року о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_7 було вручено повідомлення про підозру від 04 грудня 2017 року та, відповідно до ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком 60 діб, тобто до 15 лютого 2018 року (включно).
26 січня 2017 року слідчим СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області винесено постанову про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення у зазначеному кримінальному провадженні з ч.2 ст.125 на ч.2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України.
26 січня 2018 року слідчим, за погодженням із прокурором, складено та вручено ОСОБА_7 повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України.
12 лютого 2018 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, яке мотивоване тим, що для завершення досудового розслідування необхідно допитати ОСОБА_7 з приводу повідомленої йому підозри, ознайомити сторони кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування, виконати інші процесуальні дії.
Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2018 року строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 13 березня 2018 року.
Своє рішення суд мотивував тим, що в клопотанні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України та продовження строку тримання під вартою є виправданим з огляду на наявність ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які суд вважає реальними та існуючими.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 просить повністю скасувати ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло в нічний період доби. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, не обґрунтованою та невмотивованою. Зазначає, що при прийнятті рішення судом першої інстанції жодного разу не досліджувалися ні докази, надані стороною обвинувачення, ні стороною захисту. Вказує, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею в повній мірі було проігноровано вимоги ст. 177 КПК України, оскільки в матеріалах, якими обґрунтовано клопотання, жодних належних та допустимих доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому діянь, не надано. Адвокат зазначає, що судом було повністю відкинуто докази захисту та не досліджено їх, чим було порушено вимоги ст. 22 КПК України, а висновки судово-медичних експертиз, на які посилається слідство у клопотанні як на доказ обґрунтованості підозри, не було надано ні суду, ні захисту, у зв`язку з чим, на думку апелянта, зазначений доказ не може розцінюватися як належний і допустимий. За переконанням захисника, у клопотанні органу досудового розслідування не надано достатніх доказів і підстав для продовження підозрюваному строку тримання під вартою та орган досудового розслідування не довів наявність ризиків того, що ОСОБА_7 буде переховуватися від слідства та суду, перешкоджатиме кримінальному провадженню, вчинить інше кримінальне правопорушення або продовжуватиме кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. Окрім того, захисник звертає увагу на низку процесуальних порушень, зокрема, щодо своєчасності вручення підозри, реакції на її клопотання, та зазначає, що слідство неодноразово вводило суд в оману та жодні докази, які підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів, відсутні.
Заслухавши доповідача, захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; підозрюваного в підтримку поданої апеляційної скарги; прокурора та потерпілих, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Частиною 3 статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
В клопотанні старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області майора поліції ОСОБА_16 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 вказаних вимог кримінального процесуального законодавства було дотримано.
Зокрема, наведено підстави неможливості закінчення досудового розслідування у встановлений законом строк, оскільки для його завершення необхідний час для того, щоб допитати підозрюваного з приводу повідомленої йому підозри, ознайомити сторони кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування та виконати ряд інших необхідних процесуальних дій.
При вирішенні питання про задоволення клопотання слідчого судом першої інстанції було враховано, що заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися і не зникли, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, та встановлені фактичні дані об`єктивно вказують на те, що перебуваючи на волі у разі застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, існують реальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Слід відмітити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений перевіряти належність та допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, робити відносно них свої висновки, у зв`язку з чим, доводи захисника стосовно невинуватості її підзахисного та недопустимості окремих доказів не є предметом даного судового розгляду.
При вирішенні питання про задоволення клопотання слідчого судом першої інстанції враховано, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 обумовлено наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.296, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а також наявністю ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Що стосується посилання захисника на те, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра є необґрунтованою, то слід зазначити наступне.
Оскільки КПК України не містить визначення обґрунтованої підозри, за роз`ясненням вказаного поняття слід звернутися до практики ЄСПЛ. За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У справі «Ердагоз проти Туреччини» висловлено позицію, що факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тим, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.
Суд приходить до висновку, що оскільки у всіх випадках, потерпілі та свідок вказали на підозрюваного ОСОБА_7 як на особу, яка вчинила щодо них протиправні дії, вказані докази в своїй сукупності дають можливість переконати об`єктивного спостерігача в ймовірності вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів.
Окрім того, на підтвердження обґрунтованості підозри, наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно пов`язати підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням кримінального правопорушення (Рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року).
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
З огляду на наведене колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2018 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 13 березня 2018 року включно залишити без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С У Д Д І :
___________________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4