Провадження №11-кп/772/97/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000538 від 4 листопада 2013 року, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 6 жовтня 2015 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, не судимого згідно ст. 89 КК України,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів строком на три роки.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 6825,42 грн.
Цивільний позов прокурора м. Вінниці в інтересах держави в особі Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка Ющенка» задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка Ющенка» кошти в сумі 1848,73 грн.
Цивільний позов прокурора м. Вінниці в інтересах держави в особі Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги кошти в сумі 3718,77 грн.
Цивільний позов ОСОБА_9 залишено без розгляду.
Долю речових доказів вирішено.
за участю прокурора ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_11
в с т а н о в и в:
Згідно вироку суду, 03 листопада 2013 року біля 23 години 30 хвилин водій ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 21121» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у м. Вінниці по вул. Островського від вул. Нансена у напрямку перехрестя із вул. 50-років Перемоги під час виконання маневру повороту ліворуч із вул. Островського на вул. 50-років Перемоги, не прийняв до уваги сигнал світлофора, а саме виїхав на смугу зустрічного руху на червоний сигнал світлофора, який забороняв рух транспортних засобів і допустив зіткнення із автомобілем марки «Ауді А5», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по вул. Островського у напрямку вул. Нансена та на момент зіткнення, закінчив маневр проїзду перехрестя вказаних вулиць.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 21121» ОСОБА_12 , відповідно висновку судово-медичного експерта № 2446/2464, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої хребтово-спинномозкової травми перелому зубовидного відростку 2-го шийного хребця зі зміщенням, ротаційний підвивих 1-го шийного хребця, перелом поперечного відростка справа 7-го шийного хребця, закритої черепно-мозкової травми-струсу головного мозку, перелому кісток носа, лівостороннього перелому нижньої щелепи зі зміщенням, забою м`яких тканин обличчя, забою грудної клітини-перелому 1-го ребра зліва, які належить до тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, водій ОСОБА_8 , порушив вимоги п.п. 2.9 (а), 8.7.3 (е) 10.1 Правил дорожнього руху України, де сказано:
п. 2.9 (а) - Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
п. 8.7.3 (е) - Сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух;
п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Порушення вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 , знаходяться в причинному зв`язку з наслідками.
Прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу на вирок, просив його скасувати в зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Вимоги прокурора мотивовано тим, що суд першої інстанції при ухваленні вироку в супереч вимог ст. 65 КК України, роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 не в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного і призначив ОСОБА_8 покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості.
Також, суд не зважив, що хоча правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України і належить до вчинення з необережності, але необережна форма вини стосується тільки настання наслідків у даному випадку тяжких тілесних ушкоджень.
Неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність призвело і до невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просив вирок скасувати в зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та провести часткове судове слідство, в ході якого дослідити висновки автотехнічної експертизи № 233-а від 07.07.2014 року та транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 11097/13049 від 28.11.2014 року, ухвалити ухвалу, якою закрити кримінальне провадження із-за відсутності в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.
Вимоги апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 мотивовано тим, що вирок суду першої інстанції є явно несправедливим та підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження , а кримінальне провадження підлягає закриттю.
Судом, як доказ винуватості ОСОБА_8 прийнято до уваги висновок автотехнічної експертизи № 233 «а» від 07.07.2014 року, відповідно до якої в даній дорожній обстановці водію автомобіля «ВАЗ 21121» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_8 необхідно було діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля « Ауді-А 5» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_9 регламентувались вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України, який мав технічну можливість запобігти даній дорожньо транспортній події та в його діях вбачається невідповідність вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України , яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо транспортної пригоди.
Також, суд послався як на доказ винуватості ОСОБА_8 на висновок транспортно трасологічної та автотехнічної експертизи № 11097/13049 від 28.11.2014 року , відповідно до якого водій автомобіля « Ауді А 5» ОСОБА_9 мав технічну можливість шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України уникнути зіткнення з автомобілем « ВАЗ 21121» державний номерний знак НОМЕР_1 і його дії при цьому не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України та знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
На думку захисника, даними висновками експертиз не доводиться вина ОСОБА_8 , а навпаки спростовується , так як невідповідність дій водія ОСОБА_9 вимогам п.12.3 ПДР України, призвело до виникнення даної пригоди та наслідків у вигляді отримання потерпілою ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень та пошкоджень транспортних засобів.
В діях ОСОБА_8 відсутній причинно наслідковий зв`язок, який присутній в діях іншого водія ОСОБА_9 , оскільки саме невідповідність дій останнього вимогам Правил дорожнього руху України знаходиться у зв`язку з настанням наслідків у вигляді отримання потерпілою ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень.
А тому в цій частині судом першої інстанції проведена невірна оцінка доказам та висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , просили про скасування вироку з закриттям кримінального провадження, оскільки вважали, що суд прийшов до невірного висновку щодо винності ОСОБА_8 , хоча із проведених експертиз вибачається, що ДТП відбулось із-за порушень водія ОСОБА_9 , вину визнавав в тому, що перебував в стані алкогольного сп`яніння, проте перед судовими дебатами ОСОБА_8 змінив свою позицію та зазначив, що визнає вину, тобто порушення ним ПДР та просить це врахувати як пом`якшуючу покарання обставину, а також, що він відшкодував шкоду потерпілий, яка немає претензії до нього, не скоював нових злочинів, а тому просить застосувати ст. 75 КК України до призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі, прокурор підтримав апеляційну скаргу з мотивів м`ягкості призначеного покарання та просить ухвалити новий вирок з призначенням покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, а також заперечив проти зміни вироку з підстав зазначених обвинуваченим, оскільки в діях обвинуваченого є обставина, що обтяжує покарання, вину обвинувачений визнав лише з метою пом`якшення покарання та під тиском досліджених доказів, вказує на відсутність обставин, що пом`якшують покарання та є особою, яка притягувалась до кримінальної відповідальності, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційних скарг, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг.
Хоча обвинувачений ОСОБА_8 і визнав вину ще і в ході розгляду справи по суті в суді першої інстанції, де пояснював, що дійсно вживав алкогольні напої після чого сів за кермо автомобіля та рухаючись по вул. Островського від вул. Нансена, у напрямку перехрестя з із вул. 50 років Перемоги зі швидкістю близько 20 км/год, під час виконання маневру - повороту ліворуч, не прийняв до уваги жовтий сигнал світлофора та виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем Audi A5, який рухався по вул. Островського у напрямку вул. Нансена, та в апеляційному суді після дачі пояснень, якими заперечував свою вину.
Такі покази обвинуваченого ОСОБА_8 узгоджуються з показами свідка ОСОБА_9 .
Захист, посилаючись на відсутність вини ОСОБА_8 , посилався на висновки транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 28.11.14 року, де ставились перед експертом питання лише щодо правомірності дій ОСОБА_9 і не ставились питання щодо правомірності дій ОСОБА_8 в даній ДТП.
Суд не може взяти до уваги висновки даної експертизи, зважаючи на те, що перед експертом поставлені питання, які не відповідають матеріалам.
Зокрема, було поставлено питання, чи мав водій ОСОБА_9 технічну можливість уникнути ДТП, шляхом виконання ПДР, якщо він рухався зі швидкістю близько 20км/год та до зіткнення подолав відстань 21,5 м, хоча із пояснень свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_13 встановлено, що водій ОСОБА_9 рухався зі швидкістю близько 55 км/год і відстань 21,5 м, яку згідно слідчого експерименту подолав автомобіль під керуванням ОСОБА_8 .
Допитаний експерт ОСОБА_14 в апеляційному суді пояснив, що при проведені першої експертизи, у висновку від 24.12.13р. вказано, що водій ОСОБА_9 не мав можливості уникнути зіткнення, оскільки були зазначені вихідні дані, які відрізнялись від даних, зазначених при проведенні другої експертизи, а тому не можна вважати, що висновки експертиз суперечать одна одній, оскільки в кожному випадку ставились різні запитання та зазначались різні вихідні дані.
Апеляційний суд вважає, що як доказ винності ОСОБА_8 слід взяти до уваги висновок автотехнічної експертизи № 528а від 24.12.13 року, де використано вихідні дані, які ніким не спростовані і відповідають матеріалам кримінального провадження (швидкість руху Аауді 55-60 км/год, швидкість руху автомобіля ВАЗ не встановлено та не використано дані щодо відстані, яку подолав автомобіль ВАЗ 21121.
Наведені докази спростовують твердження ОСОБА_8 та його захисника в апеляційній скарзі щодо відсутності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення за який він визнаний винним судом першої інстанції.
Також апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку із-за м`ягкості призначеного покарання та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, оскільки обвинувачений відшкодував шкоду потерпілій, вона просила суворо не карати обвинуваченого, ОСОБА_8 є не судимим в силу ст. 89 КК України, після скоєння даного злочину не притягувався до кримінальної відповідальності.
Разом з тим наявність обставини, що обтяжує покарання скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння та визнання вини під тиском зібраних доказів, відсутність інших обставин, які б пом`якшували покарання при призначенні мінімального покарання, не дають підстав для застосування ст. 75 КК України до призначеного судом першої інстанції покарання у вигляді позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2015 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3 місяців з дня оголошення ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом:
Суддя: