"08" грудня 2017 р. Справа № 363/3869/14-к
У Х В А Л А
08 грудня 2017 року колегія суддів Вишгородського районного суду Київської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участю прокурора - ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000870 відносно ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Вишгородського районного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження виникла необхідність розгляду питання доцільності продовження строків тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , так як ризики передбаченні ст.177 КПК України на даний час не відпали, щодо заявленого клопотання захисника про зміну запобіжного заходу заперечував.

Потерпілі у судове засіданні не з`явилися, надали заяви про розгляд кримінального провадження без іх участі.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив змінити на більш м`який запобіжний захід, а саме на домашній арешт. Обґрунтовував тим, що обвинувачений перебуває під вартою з 2014 року, а ризики, на які посилається прокурор є недоведеними, а саме: не можливість обвинуваченого ОСОБА_7 впливати як на потерпілих так і свідків, відсутність ризику щодо вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень. Посилання прокурора на відсутність у обвинуваченого джерел доходів для існування є голослівними, оскільки обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, про що достеменно відомо прокурору. Також, захисником надано суду заяву ОСОБА_8 , згідно якої він, як власник житлового будинку не заперечує щодо проживання ОСОБА_7 за його адресою.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свого захисника.

Судом встановлено, що строк тримання під вартою ОСОБА_7 закінчується 16 грудня 2017 року.

Заслухавши думку учасників судового засідання, колегією суддів зазначається про наступне.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Як вбачається з ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід, колегія суддів враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Як вбачається із наданої заяви ОСОБА_8 , який проживає в АДРЕСА_1 , останній не заперечує про надання житлової площі для проживання ОСОБА_7 в його житловому будинку.

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що обвинувачений тривалий час, тобто з 16.04.2014 року перебуває під вартою, має постійне місце проживання, а також не доведення стороною обвинувачення збереження ризиків переховування обвинуваченого від судового слідства, вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на потерпілого, свідків, колегія суддів вважає за можливе змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама тільки тяжкість покарання за ч.1 ст.115 КК України не може бути підставою для продовження тримання під вартою обвинуваченого.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вказані обставини колегія суддів вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження, клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу - задовольнити та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 331, 369 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт строком на два місяці, тобто до 08 лютого 2018 року.

Звільнити ОСОБА_7 негайно з-під варти в залі суду та покласти на нього зобов`язання прибувати до суду за першою вимогою; у період часу з 19 години до 07 години не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , а також не відвідувати місця масового відпочинку та розважальні заклади.

Строк дії ухвали до 08.02.2018 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Вишгородський відділ поліції Головного управління національної поліції в Київській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники органу поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого мають право з» являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3