05.12.2017 Справа № 756/9614/17
№ 756/9614/17
№ 1-кп/756/776/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 грудня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0007099 від 25.07.2015 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпро, громадянки України, розлученої, тимчасово не працюючої, із вищою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
яка обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

потерпілої - ОСОБА_11 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

встановив:
ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника відділення № 41 «Центру обслуговування VIP клієнтів» Публічного акціонерного товариства «Актабанк» (), маючи умисел і корисливу мету на заволодіння чужим майном у великих розмірах шляхом зловживання довірою, а саме: грошовими коштами у розмірі 300000 грн., що належать її знайомій ОСОБА_9 , яка була клієнтом даного банку, у невстановлений день в перших числах серпня 2014 року приблизно о 14 годині під приводом обміну 300000 гривень на долари США сіла у салон автомобіля «Хюндай Елантра», який знаходився біля посольства Республіки Кувейт, що за адресою: м. Київ, пр. Г.Сталінграда, 10, в якому знаходились ОСОБА_9 та її чоловік ОСОБА_13 .

ОСОБА_9 не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_5 , будучи переконаною в тому, що остання після проведення банківських операцій по обміну гривні на долари, поверне по домовленості їй обміняні грошові кошти у сумі 25000 доларів США, добровільно передала ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 300000 грн.

ОСОБА_5 не маючи наміру повернути ОСОБА_9 грошові кошти у розміру 300000 грн. та обмінювати їх на долари США, зловживаючи довірою ОСОБА_9 , скориставшись довірливістю останньої, заволоділа її грошовими коштами у розмірі 300000 грн. і з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, в подальшому розпорядившись зазначеними грошовими коштами на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 300000 грн.

Крім того, ОСОБА_5 , яка перебуваючи на посаді начальника відділення № 41 «Центр обслуговування VIP клієнтів» Публічного акціонерного товариства «Актабанк» (), у невстановлений день в перших числах серпня 2014 року в першій половині дня під приводом обміну гривень на долари США, діючи повторно, маючи умисел і корисливу мету на заволодіння чужим майном у особливо великих розмірах шляхом зловживання довірою, а саме: грошовими коштами у розмірі 406000 гривень, що належали її знайомій ОСОБА_11 , отримані останньою згідно постанови КМУ № 975 від 25.12.2013 року за покійного чоловіка ОСОБА_14 , на невстановленому у ході досудового розслідування автомобілі марки «Сузуки Гранд Вітара» прибула разом з ОСОБА_11 , яка мала при собі вказану суму грошових коштів, за адресою: АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою у особливо великих розмірах, діючи повторно, ОСОБА_5 під приводом обміну гривні на долари США, не маючи наміру повернути грошові кошти у розміру 406000 грн. та обмінювати їх на долари США, зловживаючи довірою ОСОБА_11 , з якою у неї були довірливі стосунки, та яка не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_5 , будучи переконаною в тому, що остання після проведення банківських операцій по обміну гривні на долари, поверне по домовленості їй обміняні грошові кошти у сумі 27300 доларів США, добровільно передала ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 406000 грн.

ОСОБА_5 , скориставшись довірливістю ОСОБА_11 , знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Курортна, 10, заволоділа її грошовими коштами у розмірі 406000 грн., і з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, в подальшому розпорядившись зазначеними грошовими коштами на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 406000 грн.

Крім того, у невстановлений у ході досудового розслідування день та час, в перших числах лютого 2015 року, ОСОБА_5 , яка на той час перебуваючи на посаді заступника начальника дирекції з продажу продуктів роздрібного бізнесу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Євробанк", діючи повторно, маючи умисел і корисливу мету на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою у особливо великих розмірах, а саме грошовими коштами у розмірі 625000 грн., що належали її знайомій ОСОБА_9 , подзвонила до останньої та повідомила, що вона обміняла їй грошові кошти у сумі 300000 грн. на долари США, та у неї ще є долари США у сумі 25000, які будуть коштувати 625000 грн. ОСОБА_9 , яка не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_5 , та з якою у неї були довірливі стосунки, будучи переконаною в тому, що остання обміняє їй гривні на долари та поверне їй зазначені кошти, погодилась на зустріч.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном у особливо великих розмірах шляхом зловживання довірою, діючи повторно ОСОБА_5 під приводом обміну гривні на долари США, і не маючи наміру повернути грошові кошти, у невстановлений у ході досудового розслідування день, в перших числах лютого 2015 року приблизно об 11 годині сіла у салон автомобіля «Хюндай Елантра», який знаходився біля посольства Республіки Кувейт, що за адресою: м. Київ, пр. Г.Сталінграда, 10, в якому знаходились ОСОБА_9 та її чоловік ОСОБА_13 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном у особливо великих розмірах шляхом зловживання довірою, ОСОБА_5 під приводом обміну гривні на долари США, і не маючи наміру повернути раніше взяті для обміну грошові кошти у розміру 300000 грн. та обмінювати їх на долари США, зловживаючи довірою ОСОБА_9 , яка не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_5 , будучи переконаною в тому, що остання після проведення банківських операцій по обміну гривні на долари, поверне по домовленості їй обміняні грошові кошти у сумі 25000 доларів США, добровільно передала ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 625000 грн.

ОСОБА_5 , скориставшись довірливістю ОСОБА_9 , заволоділа її грошовими коштами у розмірі 625000 грн. і з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, в подальшому розпорядившись даними грошима на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 625 000 грн.

Допитана в судовому засіданні у якості обвинуваченої ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала, як не визнала і пред`явлені до неї потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_11 цивільні позови. Обвинувачена показала, що перших числах серпня 2014 року вона не брала у ОСОБА_9 300000 грн. під приводом обміну зазначеної суми на долари США, як це викладено у висунутому їй обвинуваченні, в перших числах серпня 2014 року вона не брала 406000 грн. у ОСОБА_11 з метою їх обміну на долари США, так само і в перших числах лютого 2015 року вона не брала у потерпілої ОСОБА_9 коштів у розмірі 625000 грн. з метою їх обміну на долари США. З потерпілою ОСОБА_9 вона була знайома лише як з клієнтом банку, між ними не було ніяких особистих стосунків. ОСОБА_11 вона знала як доньку ОСОБА_9 , не більше. Вдома в останніх ніколи не була. Обвинувачена стверджує, що потерпілі її обмовляють щодо вчинення нею шахрайських дій, тому просить ухвалити у даному судовому провадженні виправдовувальний вирок.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченою фактів вчинення нею інкримінованих їй злочинів, її вина у підтверджується показами потерпілих, свідків, іншими дослідженими під час судового розгляду доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_11 показала, що в зоні АТО влітку 2014 року загинув її чоловік, кадровий офіцер. Коли їй повідомили, що слід отримати відшкодування від держави за смерть чоловіка, то вона звернулася до ОСОБА_5 , щоб з нею на її автомобілі «Сузуки Гранд Вітара» поїхати за коштами до Головного управління Національної Гвардії в м. Києві на вул. Народного ополчення. На той час її батьки, з якими вона разом з неповнолітньою донькою проживала в одному будинку, перебували за кордоном. ОСОБА_5 вона знала як друга сім`ї, що перебувала з її матір`ю ОСОБА_9 в дружніх стосунках. Мати була VIP-клієнтом «Актабанку», в якому ОСОБА_5 працювала начальником відділення з обслуговування VIP-клієнтів і неодноразово їх сім`ї обмінювала особисто у ОСОБА_5 кошти в гривнях на долари США, оскільки остання мала доступ до валютних коштів. Про обвинувачену вона нічого поганого не могла сказати, настільки та була вхожа в їх сім`ю та настільки користувалася їх спільною довірою, часто бувала у них вдома в гостях разом зі своєю дитиною, вони разом відпочивали.

Крім того, ОСОБА_5 підтримувала її в горі коли вони разом три дні чекали прибуття із зони АТО тіла її загиблого чоловіка, підтримувала її під час похорону, щиро співчуваючи. Потерпіла показала, що вона повністю довіряла ОСОБА_5 , яку сприймала майже як члена їхньої сім`ї, настільки тісні стосунки між ними склалися. В один із днів в перших числах серпня 2014 року о 10 годині ранку до неї на своєму автомобілі «Сузуки Гранд Вітара» приїхала ОСОБА_5 , після чого вони вдвох на цьому ж авто поїхали до Головного управління Національної Гвардії, де її зустрів полковник та провів до каси. В касі вона отримала готівкові кошти в сумі 406000 гривень в пачках купюрами по 500 гривень. Пачки вона склала в простий поліетиленовий пакет, який помістила в свою жіночу сумку. Свідками цього були присутні в приміщенні військовослужбовці. Потім керівництвом вказаного управління їй було запропоновано відвезти її додому на їх службовому автомобілі, враховуючи наявність в неї великої грошової суми, проте вона відмовилася, оскільки користувалася допомогою ОСОБА_5 .

Коли вони з грошима їхали додому, то ОСОБА_5 сказала, що без проблем зможе обміняти отримані нею кошти на долари США, якщо їй це треба. Враховуючи те, що курс долара США до української гривні влітку 2014 року був нестабільним, гривня поступово обезцінювалася, а офіційно в пунктах обміну валют одноразово можливо було обміняти на долари США зовсім незначну суму в гривнях, вона вирішила прийняти пропозицію ОСОБА_5 та скористатися її можливостями. Коли вони з ОСОБА_5 приїхали до них додому за адресою: АДРЕСА_3 , то зайшли на кухню, де ОСОБА_5 пообіцяла їй найближчим часом обміняти гривні на долари та привезти їх, що в результаті буде становити 27300 доларів США. Таку суму ОСОБА_5 вирахувала там же на кухні. Там же на кухні вона передала ОСОБА_5 всю суму отриманого від держави відшкодування у розмірі 406000 гривень, тобто віддала їй поліетиленовий пакет з пачками купюр номіналом по 500 гривень, які щойно отримала в касі Головного управління Національної Гвардії. ОСОБА_11 показала, що коли ОСОБА_5 взяла пакет з 406000 гривень, то вона запропонувала останній перерахувати гроші, на що обвинувачена відмовилася. Потерпіла показала, що жодні угоди з ОСОБА_5 вона не укладала, жодної розписки від неї не відбирала, покладалася на суто добрі людські стосунки, основані на взаємній довірі.

ОСОБА_11 пояснила, що через 2 тижні вона отримала квартиру, як вдова загиблого в АТО військовослужбовця, квартира мала лише голі стіни, необхідно було робити ремонт, проте ніяких коштів вона не мала на це, відтак почала турбувати ОСОБА_5 , просила щоб вона привезла долари, на які мала обміняти 406000 гривень. Спочатку ОСОБА_5 обіцяла привезти долари найближчим часом, потім, періодично посилаючись на різні причини, відтерміновувала зустрічі з нею. Потерпіла стала просити у ОСОБА_5 передавати їй кошти хоча б частинами, згодом почала просити хоча б повернути їй кошти в гривнях, якщо не вдалося їх поміняти на долари. Щоразу ОСОБА_5 знаходила якусь чергову відмовку. Востаннє вона з ОСОБА_5 спілкувалася 12.07.2015 року, коли та у телефонній розмові повідомила, що в неї взагалі вже немає ніяких грошей і немає ніякого майна. На слова потерпілої ОСОБА_11 про те, що вона буде звертатися до міліції, обвинувачена відповіла, що їй байдуже.

ОСОБА_11 пояснила, що коли вона передавала ОСОБА_5 406000 грн. для обміну на долари США, то вона не знала, що у серпні того ж року ОСОБА_5 так само взяла 300000 грн. у її матері ОСОБА_9 і на той час їх і не поміняла, і не повернула матері. ОСОБА_9 їй про це не розказщувала.

Потерпіла ОСОБА_11 через свого представника подала цивільний позов у даному кримінальному провадженні, в якому просить стягнути з ОСОБА_5 на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 406000 гривень, втрати від інфляції у сумі 93217,00 грн. та три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання, що становить суму 22358,00 грн., крім того вона просить стягнути і спричинену їй моральну шкоду у розмірі 100000 грн., цивільний позов з загальною сумою вимог у розмірі 621575 грн. 00 коп. підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити.
Допита у якості потерпілої ОСОБА_9 показала, що ОСОБА_5 вона знає з 2011 року, остання працювала в «Актабанку», а згодом в м. Києві на вул. Петлюри, 10 вона відкрила відділення «Актабанку» по роботі з VIP-клієнтами. З усіх клієнтів вона відібрала собі декілька, в яких була особистим кредитним менеджером. В тому числі ОСОБА_5 була особистим кредитним менеджером і в неї, завжди у всьому допомагала, в будь-який час доби. Коли влітку 2014 року курс долара США до української гривні почав зростати, а в пунктах обміну валют не можливо було вільно обміняти значну суму гривні на долари США, то вона за допомогою у проведенні обмінної операції звернулася до ОСОБА_5 . Так в один із днів в перших числах серпня 2014 року вона зі своїм чоловіком на власному автомобілі «Хюндай Елантра» приїхали до посольства Республіки Кувейт, що за адресою: м. Київ, пр. Г.Сталінграда, 10, з метою придбання 25000 доларів США за наявні у них гривні. До них в салон вказаного автомобіля сіла ОСОБА_5 і сказала, що для придбання 25000 доларів США ми маємо передати їй 300000 грн. , на той час відповідно до діючого курсу один долар США можна було придбати за 12 гривень. Тоді ж в салоні автомобіля «Хюндай Елантра» вона в присутності свого чоловіка передала ОСОБА_5 300000 гривень, з метою обміну їх на 25000 доларів США. Обвинувачена обіцяла, що вона без проблем здійснить для них необхідний обмін в найближчий час та після проведення банківських операцій по обміну гривні на долари, поверне їй по домовленості обміняні грошові кошти у сумі 25000 доларів США. Не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_5 , будучи переконаною в тому, що остання грошові кошти у сумі 300000 грн. обміняє для неї на 25000 доларів США, добровільно передала обвинуваченій 300000 грн. Не дочекавшись здійснення обміну, вона незабаром після цього з чоловіком і сином виїхали на певний час за кордон в особистих справах.

Коли вони були за кордоном в зоні АТО загинув їх зять ОСОБА_15 , чоловік ОСОБА_11 . Подальші похорони їх донька ОСОБА_16 в вересні 2014 року перенесла сама, за їх відсутності. Однак, на той час доньку ОСОБА_11 підтримувала ОСОБА_5 , яка була дуже тісно пов`язана з їх сім`єю.

У кінці вересня 2014 року ОСОБА_9 із-за кордону повернулася в місто Київ, де від доньки ОСОБА_11 дізналася, що вона передала ОСОБА_5 для обміну на долари США 406000 грн., які отримала від держави у зв`язку з загибеллю свого чоловіка. Вони з донькою дуже довіряли ОСОБА_5 , як дуже порядній та вхожій в сім`ю людині, повністю були впевнені у тому, що ОСОБА_5 поверне їм кошти в доларах США.

Коли в лютому 2015 року курс долара США знову почав зростати та досяг 16-17 грн. і більше за один долар, то вона знову звернулася до ОСОБА_5 з бажанням обміняти наявні гривні на долари. Остання переконливо запевняла її, що немає ніяких проблем, що вона здійснить обмін і їй, і донці найближчим часом поверне кошти після обміну. Приблизно 9 чи 12 лютого 2015 року, ОСОБА_5 яка вже на той час перебувала на посаді заступника начальника дирекції з продажу продуктів роздрібного бізнесу ПАТ КБ "Євробанк", подзвонила до неї та повідомила, що вона вже обміняла їй грошові кошти у сумі 300000 грн. на долари США, та у неї ще є вільні долари США у сумі 25000, які будуть коштувати 625000 грн. ОСОБА_9 , не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_5 , з якою у неї були дуже довірливі стосунки, будучи переконаною в тому, що остання обміняє їй гривні на долари та поверне їй зазначені кошти, погодилась на пропозицію, так само приїхали з чоловіком на своєму автомобілі «Хюндай Елантра» до посольства Республіки Кувейт, що за адресою: м. Київ, пр. Г.Сталінграда, 10, та в салоні вказаного автомобіля добровільно передала ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 625000 грн. з метою подальшого обміну вказаної суми на 25000 доларів США. В подальшому всі звернення до ОСОБА_5 з приводу повернення їм коштів закінчувалися лише її обіцянками, потім ОСОБА_5 взагалі перестала відповідати на телефонні дзвінки. Потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що у подальшому вона всі звернення до ОСОБА_5 спрямовувала SMS-повідомленнями, які остання також залишала без відповіді та без реагування.

ОСОБА_9 повідомила, що вона змушена була за сприянням звернутися до колишнього керуючого банком ОСОБА_17 , яка була колишнім керівником у ОСОБА_5 . Тільки через певні зусилля з боку ОСОБА_17 , коли вони вже стояли під дверима квартири ОСОБА_5 , остання погодилася відкрити їм двері та впустити її з ОСОБА_17 всередину. ОСОБА_17 там соромила ОСОБА_5 взивала до її совісті, просила повернути кошти, які взяла. ОСОБА_5 обіцяла кошти повернути, навіть показувала блокнот, в якому був записаний її борг перед їх сім`єю у загальному розмірі 77300 доларів США. Однак, навіть після цього ОСОБА_5 нічого не повернула, уникала будь-якого спілкування та зустрічей. А коли вона влітку 2015 року повідомила, що в неї немає ніяких коштів і вона нічого їм не поверне, вони остаточно зрозуміли, що вона дійсно їх обманула, і лише тоді вони звернулися в міліцію з заявами щодо шахрайських дій ОСОБА_5 .

Потерпіла ОСОБА_9 звернулася з цивільним позовом до ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні про стягнення матеріальної та моральної шкоди: просить стягнути з ОСОБА_5 на свою користь майнову шкоду у розмірі 925000 гривень України, втрати від інфляції у сумі 717247,47 грн. та три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання, що становить суму 71771,59 грн., моральну шкоду у розмірі 100000 грн., цивільний позов у загальній сумі 1814019 грн. 06 коп. підтримала у повному обсязі, просить його задовольнити.
Допитана в суді свідок ОСОБА_18 , яка є невісткою потерпілої ОСОБА_9 , показала в суді, що з 03.07.2012 року по серпень 2014 року вона працювала в «Актабанку» і її безпосереднім керівником була ОСОБА_5 . У вересні 2014 року в банк прийшла тимчасова адміністрація. VIP-клієнтом банку була ОСОБА_9 , а її особистим цілодобовим менеджером була ОСОБА_5 , з якою у ОСОБА_9 склалися дуже довірительні відносини. ОСОБА_5 володіла повним обсягом інформації про фінансове становище свого клієнта, про стан її кредитних та депозитних рахунків, про рух коштів та їх призначення. Свідок пояснила, що їй відомо було, що ОСОБА_9 передавала ОСОБА_5 кошти в гривнях для подальшого здійснення ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_9 та в інтересах ОСОБА_11 валютообмінних операцій. Їй, крім того, відомо, що валютообмін не відбувся і гроші потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_11 повернуті не були. Коли саме та які суми передавалися вона точно не знає, оскільки там на той момент присутньою не була, свідком передавання коштів також не була.

Допитаний в суді у якості свідка ОСОБА_13 , чоловік потерпілої ОСОБА_9 , показав, що знайомий з обвинуваченою з 2012 року, коли брали кредит в «Актабанку» на придбання автомобіля «Хюндай Елантра». На той час ОСОБА_5 була менеджером у VIP-клієнтів банку. З ОСОБА_5 у дружини та й у сім`ї склалися ділові та дружні стосунки. ОСОБА_5 часто відвідувала їх вдома, запевняла, що в обов`язки менеджера VIP-клієнтів банку входить відвідування їх вдома. Влітку в його присутності в салоні вказаного автомобіля «Хюндай Елантра» його дружина ОСОБА_9 передала ОСОБА_5 300000 грн. для обміну на долари США по існуючому на той час курсу. В салоні того ж автомобіля його дружина в лютому 2015 року передала ОСОБА_5 для обміну на долари 625000 грн. Проте, забравши гроші в гривнях, обвинувачена їм ці кошти не повернула. На численні звернення до неї вона спочатку обходилася обіцянками, потім уникала спілкування та зустрічей, а потім повідомила, що в неї немає ніяких грошей. Йому також відомо, що ОСОБА_11 теж передала обвинуваченій в 2014 році кошти, отримані після смерті чоловіка в зоні АТО, для обміну гривень на долари США. Обвинувачена, зловживаючи довірою з боку їх сім`ї , забрала собі їх кошти, та не повернула.

Свідок ОСОБА_19 , яка є молодшою донькою потерпілої ОСОБА_9 та сестрою потерпілої ОСОБА_11 , показала в суді, що пам`ятає, як влітку 2014 року, після отримання ОСОБА_11 коштів після загибелі її чоловіка-військовослужбовця, вона приїхала разом з ОСОБА_5 до них додому за адресою: АДРЕСА_3 , разом зайшли на кухню, де ОСОБА_20 передала ОСОБА_5 всю суму отриманих коштів у розмірі 406000 грн., вони були купюрами по 500 грн. упаковані в пачки, а пачки були поміщені в поліетиленовий пакет, який ОСОБА_5 взяла та поклала до своєї сумки, попередньо не перераховуючи, після чого поїхала. ОСОБА_19 не бачила, щоб при цьому писались якісь розписки або укладались якісь угоди. ОСОБА_5 була особистим фінансовим менеджером матері ОСОБА_9 , часто бувала в них вдома разом з донькою, мала з усіма тісні дружні стосунки, їй всі довіряли.

Свідок ОСОБА_17 показала суду, що в 2015 році до неї звернулася потерпіла ОСОБА_9 , плакала і просила про зустріч, повідомила їй, що ОСОБА_5 взяла в них 406000 грн. та 925000 грн. ніби-то для обміну на долари, проте вказані кошти не повертає, не йде на контакти, уникає зустрічей. Потерпіла ОСОБА_9 просила посприяти зустрічі з ОСОБА_5 та з`ясуванню в неї обставин про долю їх неповернутих грошей. Звернулася до неї, як до колишнього керівника ОСОБА_5 . ОСОБА_17 показала, що спочатку вона відмовила в зустрічі, але потім 24.06.2015 року вони зустрілися з ОСОБА_9 о 18.00 годині і разом поїхали до ОСОБА_5 додому. Коли вже біля парадного телефонувала обвинуваченій ОСОБА_9 , то ОСОБА_5 їй не відповідала. Коли ж вони піднялися до дверей квартири і зателефонувала вона, то ОСОБА_5 їй відповіла, а дізнавшись, що вони стоять в неї під дверима, змушена була відкрити їм та впустити до свого житла, була дуже невдоволена цим. Коли вони почали розмовляти про кошти, які обвинуваченою були отримані від ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , то ОСОБА_5 взяла свій блокнот, в якому були записані отримані нею суми, і вказаних фактів вона не спростовувала, підтвердивши, що суми, названі потерпілою ОСОБА_9 в гривнях вона дійсно брала, і в цілому вона має перед потерпілими борг в загальній сумі близько 78000 доларів США. ОСОБА_5 запевняла, що зазначені кошти в неї є, але знаходяться в іншому місці, просила ще один-два тижні почекати і вона їх поверне потерпілим.

Відповідно свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1 від 12.08.2014 року, ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 43 років, місцем його смерті значиться « АДРЕСА_4 ».

Згідно довідки Головного Управління Національної Гвардії від 01.07.2016 року ОСОБА_11 були отримані кошти згідно постанови КМУ від 25.12.2013 року № 975 в сумі 406000 грн.

Відповідно до наказу № 1578-К від 07.10.2014 року ОСОБА_5 було звільнено 08.10.2014 року з посади керівника проекту елітних платіжних карток Департаменту приватного бізнесу ПАТ «АКТАБАНК» за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до інформації Національного Банку України щодо ПАТ «АКТАБАНК» 16.09.2014 року було прийнято рішення про визнання банку неплатоспроможним; того ж дня було прийнято рішення виконавчої дирекції ФГВФО про запровадження тимчасової адміністрації; 15.01.2015 року було прийнято рішення НБУ про ліквідацію вказаного банку.

Відповідно до наказу № 241-ОС від 01.12.2014 року ОСОБА_5 прийнято на роботу в дирекцію з продажу продуктів роздрібного бізнесу на посаду заступника начальника дирекції з продажу продуктів роздрібного бізнесу ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» з 01.12.2014 року.
Відповідно до наказу № 38-ОС від 25.02.2015 року ОСОБА_5 звільнено з вищезазначеної посади за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України.
Відповідно до п. 3 ч.6 постанови НБУ від 01.12.2014 року № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» було дозволено здійснювати операції з продажу готівкової іноземної валюти або банківських металів одній особі в один операційний (робочий) день у сумі, що не перевищує в еквіваленті 3000 гривень у межах однієї банківської установи. Обмеження щодо суми операції з продажу готівкової іноземної валюти не поширювалися на випадок проведення такої операції банком з фізичною особою-резидентом у разі одночасного дотримання певних умов, які у відносинах потерпілих та обвинуваченої відповідно до матеріалів даного кримінального провадження були відсутні.
Диски у кількості двох штук, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження як докази сторони обвинувачення, судом не досліджувалися за клопотанням прокурора від 03.11.2017 року про зняття їх з дослідження.
З урахуванням викладеного, аналізуючи безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності та взаємозв`язку з точки зору їх достовірності, належності, допустимості, суд дійшов до висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй злочинів є доведеною.
Дії ОСОБА_5 щодо заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_9 у розмірі 300000 грн. суд кваліфікує за ч. 3 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах. При цьому така кваліфікуюча ознака, як повторність, зазначена у висунутому особі обвинуваченні щодо даного злочину, не знайшла свого підтвердження в суді, тому вона колегією суддів виключена із кваліфікації за ч.3 ст. 190 КК України.
Дії ОСОБА_5 щодо заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_11 у розмірі 406000 грн. та коштами потерпілої ОСОБА_9 у розмірі 625000 грн. суд кваліфікує за ч. 4 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно у особливо великих розмірах.
Призначаючи покарання обвинуваченій у відповідності зі ст.ст. 65-67 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винуватої та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Вчинений ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 3 ст. 190 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, а злочин, передбачений ч.4 ст. 190 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , згідно зі ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо особи похилого віку ( ОСОБА_9 ).
Крім цього, при призначенні обвинуваченій виду та міри покарання, судом ураховується її відношення до вчиненого, а також те, що за місцем проживання та за місцем роботи обвинувачена характеризувалася позитивно, раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має малолітню дитину (зі слів).
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі ближче до найнижчої межі, передбаченої санкціями інкримінованих їй частин ст. 190 КК України, враховуючи ту обставину, що самими потерпілими за їх власною волею були створені всі умови для вчинення обвинуваченою шахрайських дій. При призначенні покарання за ч.4 ст. 190 КК України до обвинуваченої слід застосувати і таке додаткове покарання, як конфіскація майна.
При цьому умови, які створювалися потерпілими, були пов`язані з їх протиправними прагненнями обійти діюче на той час законодавство у сфері регулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України. В діях потерпілих колегія суддів вбачає віктімологічний аспект.
Призначивши покарання за кожен злочин окремо, суд, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, в порядку ч. 1 ст. 70 КК України остаточно визначає обвинуваченій покарання за сукупністю злочинів. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченій слід зарахувати в строк покарання строк її попереднього ув`язнення з 13.07.2017 року.
При цьому суд з урахуванням обставин справи та особи винної, її відношення до вчиненого, дійшов висновку, що перевиховання ОСОБА_5 та її виправлення не можливі без відбування нею покарання, а тому не знаходить підстав для застосування до неї ст.ст. 69, 75, 76 КК України.
Вирішуючи цивільний позов, пред`явлений ОСОБА_9 до ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Як встановлено судом під час розгляду справи, зловживаючи довірою ОСОБА_9 , маючи на меті заволодіти чужими коштами, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_9 у сумі 925000,00 грн.
Зважаючи на те, що неправомірними діями ОСОБА_5 ОСОБА_9 заподіяно збитки у сумі 925000,00 грн., між неправомірними діями цивільного відповідача і збитками, спричиненими ОСОБА_9 , є безпосередній причинно - наслідковий зв`язок та встановлена вина ОСОБА_5 в завданні таких збитків, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з останньої збитків, заподіяних цивільному позивачу у сумі 925000,00 грн.
Також ОСОБА_9 відповідно до норми ч. 2 ст. 625 ЦК України пред`явлено вимогу про стягнення з ОСОБА_5 втрат від інфляції у сумі 717247,47 грн. та трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання у сумі 71 771,59 грн.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відшкодування шкоди це міра відповідальності, а не боргове (грошове) зобов`язання, що унеможливлює застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до деліктних правовідносин.
Спірні правовідносини мають деліктну, а не зобов`язальну правову природу, а тому позов ОСОБА_9 в частині стягнення з ОСОБА_5 втрат від інфляції та трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання задоволенню не підлягає.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 позивач зазнала значних душевних страждань, отже, їй заподіяно моральну шкоду.
За приписами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи характер спірних правовідносин та обсяг душевних страждань, яких зазнала ОСОБА_9 , тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, тривалість порушення прав останньої, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_9 у сумі 5000,00 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_5 .
Вказаний розмір моральної шкоди суд вважає справедливим по відношенню як до ОСОБА_9 , так і до ОСОБА_5 .
Розмір моральної шкоди, який просить стягнути ОСОБА_9 належним чином не підтверджений, тому в іншій частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, цивільний позов задоволенню не підлягає.
Стосовно цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 до ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків, враховуючи вже наведені вище приписи ч. 1 та ч. 2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167, ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 509 ЦК України, п. 1 ч. 1 ст. 22, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди.
Судом встановлено, що зловживаючи довірою ОСОБА_11 , маючи на меті заволодіти чужими коштами ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_11 у сумі 406000,00 грн.
Зважаючи на те, що неправомірними діями ОСОБА_5 ОСОБА_11 заподіяно збитки у сумі 406000,00 грн., між неправомірними діями цивільного відповідача і збитками, спричиненими ОСОБА_11 є безпосередній причинно - наслідковий зв`язок та встановлена вина ОСОБА_5 в завданні таких збитків, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з цивільного відповідача збитків, заподіяних цивільному позивачу, у сумі 406000,00 грн.
Спірні правовідносини мають деліктну, а не зобов`язальну правову природу, а тому позов ОСОБА_11 в частині стягнення з ОСОБА_5 втрат від інфляції у сумі 93217,00 грн. та трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання у сумі 22358,00 грн. задоволенню не підлягає.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 позивач ОСОБА_11 зазнала душевних страждань, отже, їй заподіяно моральну шкоду. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалі справи доказами, що кошти, якими заволоділа ОСОБА_5 в сумі 406000,00 грн., потерпіла ОСОБА_11 отримала як вдова загиблого в зоні АТО 10 серпня 2014 року чоловіка ОСОБА_14 , місцем смерті якого значиться «місто Харцизьк, місто Іловайськ Донецької області», який загинув під час виконання своїх службових обов`язків.

Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала ОСОБА_11 , тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, тривалість порушення прав останньої, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_11 у сумі 15000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Вказаний розмір моральної шкоди суд вважає справедливим по відношенню як до ОСОБА_11 , так і до ОСОБА_5 .
Розмір моральної шкоди в сумі 100000 грн., який просить стягнути ОСОБА_11 , належним чином не підтверджений, тому в іншій частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди цивільний позов задоволенню не підлягає.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні (суду не надавалися та судом не досліджувалися).

До обвинуваченої було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який слід залишити без змін до набрання вироком законної сили, з метою забезпечення виконання вироку.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст.190 КК України, та призначити їй наступне покарання:

-за ч.3 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

-за ч.4 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 05 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України зарахувати ОСОБА_5 строк їїпопереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні у період з 13 липня по 05 грудня 2017 року - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 925000 гривень та моральну шкоду у розмірі 5000 гривень. В решті вимог цивільний позов ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Цивільний позов ОСОБА_11 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 406000 гривень та моральну шкоду у розмірі 15000 гривень. В решті вимог цивільний позов ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченою, яка тримається під вартою, з моменту вручення їй копії вироку у той же строк.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судді :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3