печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7523/18-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 60004344,-

В С Т А Н О В И В :
12.02.2018 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 , яке передано слідчому судді ОСОБА_1 13.02.2018, про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2017 р. № 757/42732/14-к, на феросплав у вигляді кусків і гранул середньої та дрібної фракції.
Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, заявник вказує, що станом на день звернення до суду відсутні підстави для накладення арешту, а відтак останній підлягає скасуванню.
Також, ОСОБА_3 стверджує, що як законний власник він не має жодного відношення та на являється учасником жодного із кримінальних правопорушень щодо даного товару. Щодо власника відсутні будь-які повідомлення про підозру чи постанови про порушення кримінальних проваджень, відтак перешкод для проведення феросплавів законному власнику не існує. Також ОСОБА_3 не має ніякого відношення і до кримінального провадження № 60004344.
Окрім того, представник заявника стверджує, що підстав для накладення арешту на майно, в рамках справи про підробку документів, в яких не фігурує дане майно, являється передчасним та безпідставні.
Особи, що подали скаргу в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду скарги повідомлялися належним чином. Проте ОСОБА_4 на електронну адресу суду направив заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
В судове засідання представник Генеральної прокуратури України не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.
Судовим розглядом за наданими матеріали встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004344 за фактом підроблення митних та інших документів від імені ряду підприємств, у тому числі ТОВ «Гарантія Плюс», ухилення від сплати податків та службового підроблення за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України.
Окрім іншого, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснюється підроблення документів щодо митного оформлення товарів (метал, фрукти тощо), які мають явні ознаки підроблення, складені від імені ряду СПД, а саме: ТОВ «Багуа», ТОВ «Керлін-Інвест», ТОВ «Інфографічний ресурс», ТОВ «ПСАГ АГРО Україна», ТОВ «Гарантія Плюс», ТОВ «Західнежком Груп», ТОВ «Клінаптур Комплекс», ТОВ «СВЛ Проджекс», ТОВ «Блокбізнесімперія»
18.08.2015 було проведено обшук на території митного поста Ягодин Волинської митної ДФС України, а саме майданчика для зберігання транспотрних засобів, який знаходиться та території гаража на 10 боксів за адресою: Волинська обл., Любомирський р-н., с. Римачі, вул. Прикордонників, 27, я ході якого виявлено та вилучено 119 (сто дев`ятнадцять) мішків з куксами і гранулами середньої та дрібної фракції, загальною вагою близько 264 000 ко., які належать ТОВ Гарантія Плюс» (), які в подальшому визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2017 при накладенні арешту слідчий суддя керувався вимогами ст. 173 КПК України, врахував, що арешт необхідний з метою забезпечення зберігання речових доказів, оскільки вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України. Наряду з вказаним, слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, яке було тимчасово вилучено під час обшуку, встановив , що таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.
При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів , слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України
З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Зазначена правова підстава для накладення арешту на майно є самостійною правовою підставою та Закон не ставить в залежність можливість накладення арешту на таке майно з процесуальним статусом особи, у володінні якої воно перебуває. А отже, майно, яке має ознаки, визначені у ч. 2 ст. 167 КПК України, може підлягати арешту у кримінальному провадженні, в якому не повідомлено про підозру жодній особі, а відтак посилання представника заявника, що ОСОБА_7 не має відношення до кримінального правопорушення, як на одну з підстав для скасування арешту, слідчий суддя не приймає уваги.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави на які посилається представник заявника, що на його думку, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0004344.
За вказаних обставин, під час дослідження матеріалів встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ТОВ «Гарантія плюс» обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_3 та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.
Також, при дослідженні клопотання про скасування арешту виявлено, що прохальна частина не конкретизована та не відповідає резолютивній частині ухвали про накладення арешту на майно.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 60004344 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя