Провадження №1-кп/331/173/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2017 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/331/173/2017 з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта повна середня, тимчасово не працює, одруженого, має на утриманні сина 2010 р.н., який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засуджувався,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

18.11.2016 року, приблизно о 20 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Ford-Sierra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Набережна Магістраль в м. Запоріжжі, з боку вул. Української в напрямку вул. Лермонтова. В цей же час, біля електроопори № 4, проїзну частину вул. Набережна Магістраль, у невстановленому для пішохідного переходу місці, почав переходити пішохід ОСОБА_5 , рухаючись при цьому з права наліво за напрямком руху автомобіля «Ford-Sierra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 18.11.2016 року, приблизно о 20 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_3 , рухаючись по вул. Набережна Магістраль в м. Запоріжжі, маючи об`єктивну можливість побачити що пішохід ОСОБА_5 рухається по проїзній частині, діючи в порушенні вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, де вказано «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди» своєчасно заходів до зменшення швидкості руху автомобіля не вжив, внаслідок чого скоїв наїзд передньою правою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_5 , в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження: закриті багато осколкові переломи обох кісток лівої гомілки в середній їх третині зі зміщенням кісткових фрагментів, набряк м`яких тканин в області лівої гомілки, які кваліфікуються як тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечним для життя, але яке спричинило собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня; струс головного мозку, закритий перелом кісток носа зі зміщенням кісткових фрагментів, синець в області лівого ока, крововилив в блочну оболонку лівого ока, садни в області носа, в області голови та обличчя, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Порушення водієм ОСОБА_3 п.12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв"язку із подією ДТП.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні відмовився від дачі пояснень на підставі ст. 63 Конституції України, вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, у скоєному щиро розкаявся та на запитання суду підтвердив, що був за кермом свого автомобіля та не помітив пішохода, внаслідок чого вчинив на нього наїзд. У подальшому він вжив усіх заходів для відшкодування шкоди, викликав швидку допомогу та сплатив потерпілому 10000 грн. на лікування. Не заперечував проти звільнення його від покарання у зв"язку із актом амністії.

Крім того, провина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами:

- висновком інженерно - транспортної експертизи № 9-9 від 30.01.2017 року, відповідно до якої в діях водія ОСОБА_3 є невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що находиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 шляхом своєчасного застосування заходів гальмування керованого ним транспортного засобу;

- висновком судово-медичної експертизи № 4616М від 13.12.2016 року, відповідно до якої пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, а саме: закриті багато осколкові переломи обох кісток лівої гомілки в середній їх третині зі міщенням кісткових фрагментів, набряк м`яких тканин в області лівої гомілки, які кваліфікуються як тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечним для життя, але яке спричинило собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня; струс головного мозку, закритий перелом кісток носа зі зміщенням кісткових фрагментів, синець в області лівого ока, крововилив в блочну оболонку лівого ока, садни в області носа, в області голови та обличчя, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні інших доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його необережні дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив нетяжкий злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, офіційно не працює, але має дохід, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття у вчиненому та часткове відшкодування заподіяної шкоди.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, беручи до уваги той факт, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі, що буде відповідати принципам та меті його призначення. Однак, враховуючи особу винного та обставини даної справи, на підставі ст.. 75, 76 КК України суд вважає доцільним призначити покарання із випробуванням.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд вважає недоцільним застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, оскільки обвинувачений вчинив даний злочин з необережності, під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не перебував, одразу після вчинення ДТП вжив заходи щодо надання першої медичної допомоги, у подальшому добровільно відшкодував витрати на лікування потерпілого, що свідчить про можливість виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів і без застосування додаткового покарання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до п. "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, шо ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке є необережним злочином та не є особливо тяжким. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 18.11.2016 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році», має на утриманні неповнолітню дитину- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проти застосування щодо нього акта амністії не заперечував.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди потерпілим не заявлявся.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі без позбавлення права керування транспортним засобом.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання, якщо він на протязі одного року випробувального терміну не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 та ч.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

Випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку.

Нагляд за ОСОБА_3 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного судом покарання.

Речові докази:

- автомобіль «Ford-Sierra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_3 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1