Перша інстанція, Миколаївський районний суд Одеської області
Справа № 508/515/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 лютого 2018 року Миколаївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі засідань Миколаївського районного суду Одеської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000133 від 20 квітня 2017 року, який надійшов разом з угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_4 , уродженця с. Ряснопіль Березівського району Одеської області, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 19.04.2011 р. Білгород Дністровським міським судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, 22.06.2012 р. за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,- у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 12.03. 2017 року близько 08.00 годин , будучи ознайомленим належним чином з постановою суду від 06.02.2017 року про встановлення адміністративного нагляду та попередженням про кримінальну відповідальність у разі порушення обмежень зазначених у судовому рішенні, умисно, без поважних причин, не повідомляючи працівників Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області , які здійснюють нагляд в межах одного пункту, маючи змогу зробити таке повідомлення, та усвідомлюючи наслідки порушення правил адміністративного нагляду, самовільно залишив місце проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з метою ухилення від адміністративного нагляду, та поїхав до м. Одеса для пошуку роботи, де пробув понад 2 місяці до 01.06.2017р. ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

09 червня 2017 року між Прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст.468,469 та 472 КПК України, за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості. Зі змісту даної угоди слідує, що прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 395 КК України. Підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за 395 КК України у вигляді 4 (чотирьох) місяців арешту. Крім того, згідно умов даної угоди, підозрюваному ОСОБА_4 при укладанні угоди були роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчинення зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України та підтримав вищезазначену угоду. При цьому пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, у тому числі, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 також просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України, в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише держаним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ч.2 ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції ст. 395 КК України. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, що характеризують особу винного та його щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, цілком розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, свої права, зазначені в п.1 ч.4. ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, та наслідки невиконання взятих на себе зобов`язань, що передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, суд встановив, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , підозрюваним ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314,373,374,468,474 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Угоду між Прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 про визнання винуватості, складену 09 червня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000133 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ст.395 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Строк відбування покарання у вигляді арешту обчислювати з дня затримання ОСОБА_4 в порядку виконання вироку після набуття ним законної сили.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Миколаївський районний суд Одеської області виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію даного вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1