.11.17№ 336/2522/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з повною середньою освітою (11 класів), одруженого, непрацюючого, що не має зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2017 року, близько 13-00 години, обвинувачений, маючи умисел на крадіжку, з будинку АДРЕСА_2 , куди він проник через незачинені двері, таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_6 металеву трубу довжиною 3 метри 98 сантиметрів діаметром 6,3 сантиметри товщиною 4 міліметри, металеву трубу довжиною 3 метри 6 сантиметрів діаметром 6,3 сантиметри товщиною 4 міліметри, металеву трубу довжиною 2 метри 60 сантиметрів діаметром 6,3 сантиметри товщиною 4 міліметри, спричинивши потерпілому майнову шкоду відповідно до висновку про оцінку суб`єкта оціночної діяльності у сумі 760 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні таємного заволодіння чужим майном за вказаних в обвинуваченні обставин і дав детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінально караного діяння.

Пояснив, що в день, до якого відноситься подія злочину, він у відсутність паркану, який розділяє земельну ділянку під будинками АДРЕСА_2 , де він постійно проживав, і будинком АДРЕСА_2 підійшов до вказаного будинку і через відкриті двері проник в приміщення, біля входу в яке побачив на полу три металеві труби, якими він у відсутність належного нагляду з боку господарів заволодів. Труби здав як металобрухт в пункті приймання металобрухту, витративши отримані кошти в сумі 200 грн. на покупку харчів для хворої матері. Пояснив, що до вчинення вказаних дій його спонукав тяжкий майновий стан, оскільки він тичасово не працює, а єдиним джерелом доходів в їхній родині є пенсія матері, непрацездатгної за віком, що страждає низкою хронічних захворювань.

Що стосується потрапляння до будинку сусіда, він показав, що будинки, в якому проживав він ( АДРЕСА_2 ), і той, який належить потерпілому, хоча й мають окремі адреси, проте являють собою один об"єкт нерухомості, поєднані одним дахом. Паркан між земельними ділянками давно відсутній. Потерпілий не здійснює догляду за своєю частиною будинку, в якому протягом певного часу проживали квартиранти, але більше року там ніхто не живе. Вхідні двері не оснащені замками, вхід до житла є вільним, приміщення прийшли до стану руйнації, систематичні викрадення майна вчинювали ще особи, які проживали в будинку за договором найму. Системи опалювання, енергопостачання зруйновані, будинок перебуває в стані повної непридатності для проживання.

У вчиненні злочину щиро розкаявся. Пояснив, що повністю усвідомив протиправність вчиненого та щиро жалкує про скоєні дії.

Винуватість ОСОБА_5 у вичненні зазначених дій підтвердив допитаний судом потерпілий, який підтвердив показання обвинуваченого про відсутність паркану та замків на дверях будинку.

Проте, за поясненнями потерпілого, предмет викрадення - це труби, що утворювали систему опалювання в будинку, яка функціонувала, а обвинувачений демонтував її, спричинивши шкоду значно більшу, ніж та, що зазначена в обвинувальному акті.

До доказів на користь обвинувачення відносяться досліджені судом:

- протокол огляду місця події (а. с. 53) та фототаблиці до нього, які наочно підтверджують фізичний і технічний стан приміщень житлового будинку;

- протокол огляду предметів викрадення і фототаблиця до нього (а. с. 55-62);

- висновок суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість предметів викрадення (а. с. 64).

Перелічені докази узгоджуються одне з одним, відтворюють фактичні обставини вчинення кримінально караного діяння, належні та допустимі.

Вважаючи за необхідне визнати обвинувачення доведеним в тій редакції, в якій воно викладене в мотивувальній частині вироку, суд враховує, що до обставин, які підлягають доказуванню, відноситься спосіб вчинення кримінально караного діяння, і вважає показання обвинуваченого про викрадення труб, які на момент вчинення крадіжки являли собою окремі предмети матеріального світу, а не були невід"ємною частиною системи опалення в будинку, достовірними на відміну від показань потерпілого, який звинувачує ОСОБА_5 у демонтуванні системи опалення.

На користь прийняття цих показань і використання їх при ухваленні вироку свідчать:

- пояснення як обвинуваченого, так і самого потерпілого, про руйнування будинку і можливість вільного доступу до його приміщень на протязі кількох місяців;

- показання потерпілого про те, що він протягом тривалого часу не відвідував належне йому житло і не ввіряв будь-кому турботу про догляд за ним;

- вже загадані судом фототаблиці до протоколів огляду місця пригоди і предметів викрадення, які свідчать про те, що місця розрізання труб не характеризуються свіжими ушкодженнями, а зберігають на собі прикмети давнього втручання в їхню цілісність.

У зв"язку з викладеним такі показання потерпілого суд оцінює як вияв бажання переконати суд в завданні йому протиправними діями обвинуваченого більшої, ніж зазначена в обвинувальному висновку, шкоди і як такі, що призвані обгрунтувати розмір позовних вимог, що розглядаються одночасно з кримінальним провадженням.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими у відповідності до вимог закону, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, враховує думку потерпілого про вид і розмір покарання.

ОСОБА_5 вперше скоїв кримінально каране діяння середньої тяжкості.

У вчиненому обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, через повернення предмета викрадення потерпілому усунено майнову шкоду, що спричинено злочином.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , і не вбачає обставин, що обтяжують його покарання.

Сукупність пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу винного, який не має судимостей, має постійне місце проживання, бере участь в організації життєдіяльності матері, що є особою похилого віку, думка потерпілого про можливість застосування несуворого покарання до обвинуваченого, дають суду підстави для призначення мінімального розміру самого м`якого покарання, передбаченого санкцією частини статті обвинувачення, у вигляді штрафу, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.

Цивільний позов в кримінальному провадженні вирішений шляхом отримання пояснень цивільного позивача, цивільного відповідача, дослідження фактичних даних, що надані в обґрунтування позовних вимог і заперечень.
В обґрунтування позову в частині вимог про стягнення майнової шкоди потерпілий пояснив, що ці вимоги становить вартість зруйнованої системи опалення, до якої входять викрадені труби вартістю 9000 грн. і котел вартістю 9000 грн. 7000 грн. - це вартість моральних страждань, яких потерпілий зазнав через протиправне заволодіння його майном, емоційні переживання у зв`язку з неможливістю поновити своє право.

Обвинувачений вимоги про стягнення майнової шкоди не визнав, оскільки предмети викрадення повернуті потерпілому, а до демонтування системи опалення він не має жодного відношення, так як вона була зруйнована квартирантами потерпілого, які залишили житло ще восени 2016 року.

Вважаючи вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 7000 грн. такими, що не відповідають глибині страждань, так як є надто завищеними, визначення розміру морального відшкодування відніс на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними фактичні дані, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, і стягнення безпідставно набутого майна» при розгляді цивільного позову в кримінальній справі суд може керуватися відповідними нормами цивільного процесуального законодавства.

В силу роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Загальні підстави для покладення відповідальності за спричинення шкоди викладені в статті 1166 ЦК України, згідно із якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з наведених положень цивільного законодавства і роз`яснень постанов Пленуму Верховного Суду України підставою для покладення на особу відповідальності за спричинену шкоду є сукупність таких передумов як винна, протиправна дія особи, наявність шкоди, причинний зв`язок між діями особи та шкодою, яка настала.

Враховуючи зазначені положення, суд виходить з того, що шкода, яка підлягає відшкодуванню, має бути реальною і перебувати в прямому причинному зв`язку з діями винної особи, тому враховуючи засади диспозитивності і змагальності цивільного і кримінального судочинства, вважає за необхідне позов в частині вимог про стягнення майнової шкоди залишити без задоволення у відсутність жодних фактичних даних не тільки на підтвердження вартості її складових, а й на підтвердження причетності обвинуваченого до руйнування системи опалення, а також до викрадення опалювального котла, висновок про що вмотивований судом.

Що стосується предметів викрадення, вони повернуті потерпілому, проти чого він не заперечує і підтвердженням чого є розписка про отримання ним труб на зберігання (а. с. 63).

В силу роз`яснень п. 16 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи позов в частині вимог про відшкодування моральнорї шкоди, суд знаходить їх обґрунтованими, такими, що випливають з емоційних переживань потерпілого у зв`язку з заволодінням його майном, проте враховує, що настанню цієї шкоди сприяли власні недбалість і безтурботність потерпілого щодо необхідності належного збереження свого майна, тому вважає, що заявлений потерпілим розмір відшкодування не відповідає глибині емоційних переживань, а стягнення 500 грн. буде співмірною компенсацією моральних страждань потерпілого і відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості.

Процесуальних витрат в провадженні немає, відомостей про речові докази суду не надано.
У відсутність клопотань учасників кримінального провадження щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, який на стадії досудового розслідування не обирався, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ст. 185 ч. 1 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у сумі 500 грн.

В задоволенні вимог про відшкодування майнової шкоди і решти вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1