ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/993/17

31 жовтня 2017 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника органу з питань пробації ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000784 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костопіль, проживає за адресою АДРЕСА_1 , освіта середня, непрацююча, незаміжня, на вихованні має п`ятьох малолітніх дітей, державних пільг та нагород немає, депутатом ради не являється, раніше несудима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 21 грудня 2015 року близько 04:20 год., перебуваючи поблизу кафе "Диско", що за адресою м.Костопіль Рівненської області, вул.Проектова 1, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно спричинила потерпілій ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, а саме взявши рукою за волосся, завдала не менше чотирьох ударів кулаком руки в область обличчя ОСОБА_5 . В результаті вказаних дій, ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, у вигляді садна лівої тім`яної ділянки, синців повік лівого ока, верхньої губи з крововиливом в слизову, які згідно висновку судово-медичної експертизи №420 від 25.12.2015 року, утворилися від дії тупих предметів приблизно за 2-3 доби до моменту огляду. Отримані громадянкою ОСОБА_5 садно та кожен синець окремо, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Окрім того, 21.12.2015 року близько 04:20 год., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу кафе "Диско", що за адресою м.Костопіль Рівненської області, вул.Проектова 1, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно спричинила потерпілій ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, а саме завдала один удар кулаком руки в область обличчя. В результаті вказаних дій ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, у вигляді синця верхньої повіки ока, садна лівої підочної ділянки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №421 від 23.12.2015 року, утворилися від дії тупих предметів приблизно за 2-3 доби до моменту огляду. Отримані громадянкою ОСОБА_7 тілесні ушкодження, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Вказані дії кваліфікуються за ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнала в повному обсязі, визнає усі обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється. Пояснила суду, що конфлікт виник раптово, до цього із потерпілими неприязних відносин не мала. Окрім того, ОСОБА_4 подала суду заяву про застосування відносно неї Закону України "Про амністію у 2016 році". До заяви додано копії свідоцтв про народження дітей.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала суду, що до часу вчинення кримінального правопорушення із обвинуваченою знайома не була. Конфлікт виник раптово, причину конфлікту не пам`ятає.
У судовому засіданні прокурор, враховуючи, що обвинувачена визнає свою вину та всі встановлені обставини справи, просить суд проводити судове засідання в спрощеному провадженні.

Обвинувачена та потерпіла не заперечили щодо проведення судового засідання в спрощеному провадженні, його наслідки їм цілком зрозумілі.
Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд дійшов переконливого висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, а саме умисного легкого тілесного ушкодження. Такі дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст.65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України даний злочин кваліфікується як злочин невеликої тяжкості.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_4 виду та розміру покарання, суд в якості обставин, які його пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, приймає до уваги те, що обвинувачена на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має на утриманні п`ятьох малолітніх дітей, щиро розкаюється у вчиненому.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Санкція ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Згідно досудової доповіді щодо обвинуваченої ОСОБА_4 від 20.09.2017 року, обвинувачена ОСОБА_4 має середній рівень ризику небезпеки для суспільства, а тому Костопільський районний відділ з питань пробації вважає за можливе виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Приймаючи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, суд дійшов висновку про призначення покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України.

Щодо заяви ОСОБА_4 про застосування відносно неї Закону України "Про амністію у 2016 році", судом враховується наступне.

Відповідно до ст.92 Конституції України, Законом України оголошується амністія.

Відповідно до п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", постановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Закон України "Про амністію у 2016 році" набрав чинності 07 вересня 2017 року.

Протягом 2006-2016 років стосовно ОСОБА_4 амністія або помилування не застосовувались.

На день розгляду справи у суду відсутні відомості щодо позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що на день набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році" ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітніх дітей, а отже підпадає під дію п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Відповідно до ч.1 ст.74 Кримінального кодексу України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.85 Кримінального кодексу України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.86 Кримінального кодексу України, амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Згідно приписів ст.3 Закону України "Про застосування амністії в Україні" установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_4 про застосування відносно неї Закону України "Про амністію у 2016 році" підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Потерпіла ОСОБА_5 подала цивільний позов до обвинуваченої, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь 27700 грн. майнової шкоди та 20000 грн. моральної шкоди завданих кримінальним правопорушенням.

Обвинувачена ОСОБА_4 цивільний позов визнає частково, на суму 2 тисячі гривень моральної шкоди.

Розглянувши цивільний позов, суд дійшов висновку, що він підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У своєму позові ОСОБА_5 просить суд стягнути з цивільного відповідача матеріальну шкоду в розмірі 27700 грн. мотивуючи розмір завданої шкоди тим, що після вчинених відносно неї протиправних дій, їй надавали медичну допомогу. Після надання ін`єкцій з метою полегшення болю та зниження артеріального тиску, лікарі констатували множинні забої голови та тулубу, про що склали відповідні медичні документи. Після побиття у ОСОБА_5 підвищився артеріальний тиск до критичної межі, що не спостерігалося протягом всього життя. В подальшому, підвищений артеріальний тиск внаслідок пережитої травми спостерігався приблизно 30 днів і вона постійно приймала ліки та відчувала постійний емоційний дискомфорт. Окрім того, цивільний позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 було повністю пошкоджено та приведено в непридатний стан її одяг і зник телефон.
Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Водночас, ОСОБА_5 не додано до позовної заяви доказів понесених нею чи матеріальних збитків, а також будь-яких доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку хворобливого стану потерпілої із спричиненими їй легкими тілесними ушкодженнями. Докази приведення в непридатний стан одягу потерпілої внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 суду також подано не було. Докази викрадення телефону ОСОБА_4 відсутні.
Таким чином, цивільний позов в частині стягнення 27700 грн. майнової шкоди не підлягає до задоволення в зв`язку із недоведеністю.
Розглядаючи цивільний позов в частині стягнення 20000 грн. моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, судом враховується наступне.

Такий розмір моральної шкоди цивільний позивач мотивує тим, що після вчиненого відносно неї кримінального правопорушення, у неї відбулось порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активної життєдіяльності, сталося порушення стосунків з оточуючими людьми, стала більш замкнутою у собі, стала боятися увечері сама йти додому через імовірність розправи з нею ОСОБА_4 , перестала проявляти ініціативу на роботі. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 до цього часу відчуває емоційне пригнічення та хвилювання, часто має депресивний стан, мучить безсоння, неприємні сновидіння, перебуває у стані постійної тривоги.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
При визначенні розміру моральної шкоди, судом враховується, що відповідно до положень статті 23 та частини 1 статті 1168 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оцінюючи у сукупності пояснення потерпілої, висновки судово-медичної експертизи, суд дійшов висновку, що в результаті спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 зазнала фізичного болю, приниження її честі та гідності, що привело до позбавлення звичайного циклу її життя, пристосування до негативних умов існування. З огляду на характер та глибину моральних страждань, керуючись принципом розумності та справедливості, компенсація моральної шкоди в розмірі 2000 гривень є, на переконання суду, достатньою для відшкодування.

В решті вимог цивільний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Згідно приписів п.6 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи п.6 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", при поданні позовної заяви ОСОБА_5 судовий збір за подання позову в частині стягнення матеріальної шкоди не сплачувався.

Водночас, при прийнятті цивільного позову ОСОБА_5 сплату судового збору їй було відстрочено.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2017 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1600 грн.

Враховуючи наведене, судовий збір за подання ОСОБА_5 позовної заяви у розмірі 640 грн. за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди підлягає стягненню з цивільного відповідача в дохід держави.

Речових доказів та процесуальних витрат по даному кримінальному провадженню немає. Запобіжні заходи не обиралися.

Керуючись ст.ст. 124-126, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 /п`ятсот десять/ грн.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання на підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування 27700 грн. майнової та 20000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_5 (проживає за адресою АДРЕСА_2 ) 2000 /дві тисячі/ грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою АДРЕСА_1 ) в дохід держави640 /шістсот сорок/ грн. судового збору за подання цивільного позову в частині моральної шкоди.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний Рівненської області суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1