Справа № 386/711/17
Провадження № 1-кп/386/109/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2017 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000170 по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шепилово Голованівського району Кіровоградської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з технічною освітою, не працюючого, не одруженого, дітей не маючого, інших утриманців не маючого, не інваліда, військовозобов`язаного, пільг не маючого, не депутата, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:
ОСОБА_9 вчинив убивство, вчинене через необережність, за таких обставин.

06 травня 2017 року близько 04 години 00 хвилин, по вул. Суворова в смт. Голованівськ Кіровоградської області, поряд з приміщенням Голованівської центральної районної аптеки №29 Гайворонської філії ЦРА №26 ПАТ «Ліки Кіровоградщини», розташованої по вул. Суворова, 6, у ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на узбіччі дороги, де біля нього стояв ОСОБА_11 , на ґрунті ревнощів останнього до спільної знайомої ОСОБА_12 , раптово виник конфлікт з ОСОБА_11 . З метою припинення конфлікту, оскільки ОСОБА_11 схопив ззаду ОСОБА_9 за светр, останній не маючи умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень та вбивства, внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_11 , хоча повинен був і міг їх передбачити, якби діяв з більшою обачністю, наніс один удар ліктем лівої руки в область обличчя ОСОБА_11 , внаслідок чого останній втративши рівновагу впав на спину, вдарившись потиличною частиною голови об асфальтне покриття. В результаті таких дій ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця лівої очної ділянки, черепно-мозкової травми, що супроводжувалась синцем правої завушної ділянки, садном потиличної ділянки справа, переломом основи та скреплення черепа справа, крововиливами під м`які мозкові оболонки справа, забоєм та розміченням лівої півкулі головного мозку, лівобічним крововиливом під тверду мозкову оболонку, крововиливом в шлуночки головного мозку, яка призвела до зміщення, набряку і набухання головного мозку, від яких 17.05.2017 року в реанімаційному відділенні Комунального закладу «Уманська міська лікарня» наступила смерть ОСОБА_11 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 суду пояснив, що 06.05.2017 року він з друзями знаходився в барі, який розташований в смт. Голованівськ. В барі познайомилися з дівчатами, в тому числі з ОСОБА_12 , та відпочивали і танцювали. Він особисто в барі вживав алкогольний напій пиво. Приблизно о 04 годині, він разом з трьома дівчатами, в тому числі з ОСОБА_12 , з ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , після того як зачинився бар, пішли проводити дівчат додому в сторону центральної аптеки. Всі пішли наперед, а він, ОСОБА_14 та ОСОБА_11 йшли позаду. Після того, як інших друзів вже не було видно, ОСОБА_14 відійшла в сторону, оскільки їй хтось зателефонував, а ОСОБА_11 , який продовжував рух позаду Оцабрика, почав застерігати останнього, щоб той не чіплявся до ОСОБА_14 . Оцабрик не звертав уваги на розмову ОСОБА_7 , на що останній, знаходячись по заду, схопив за светр ОСОБА_15 , а ОСОБА_15 , бажаючи відчепитись від ОСОБА_7 , який в той час знаходився позаду, ліктем правої руки з розвороту наніс один удар ОСОБА_16 , який припав в область обличчя, від чого той упав спиною на асфальтне покриття та вдарився головою. Підійшовши до ОСОБА_7 , ОСОБА_15 побачив кров з носу та подумав, що той трішки полежить та підведеться. Потім підійшла ОСОБА_14 , яка викликала швидку допомогу, і вже в лікарні ОСОБА_15 почув від лікарів про те, що ОСОБА_11 у важкому стані. Відразу злякався за скоєне та не признавався у цьому, однак в подальшому все розповів.

Під час розгляду справи Оцабрик щиро розкаявся в скоєному, жалкує у тому, що сталося, просив вибачення у потерпілих - батьків ОСОБА_11 . Просив пом`якшити покарання. Заявлені цивільні позови визнає в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України повністю доведена, вважала за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на чотири роки та звільнити його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням двох років іспитового строку.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні вважав за необхідне призначити покарання ОСОБА_9 без застосування ст. 75 КК України, позов підтримав та просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні вважала за необхідне призначити покарання ОСОБА_9 без застосування ст. 75 КК України, позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник потерпілої в судовому засіданні вважав за необхідне призначити покарання ОСОБА_9 без застосування ст. 75 КК України, оскільки щире каяття в даній справі, як пом`якшуючу обставину, не можна визнати, через те, що обвинувачений не вчинив жодних дій на відшкодування спричинених збитків, а лише саме по собі зізнання у вчиненому не може розцінюватись як пом`якшуюча обставина. Просив позов ОСОБА_6 задовольнити.

Захисник в судовому засіданні, враховуючи те, що обвинувачений під час досудового розслідування розповів про всі обставини вчиненого ним злочину та щиро розкаявся, просив призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на строк три роки та звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки.

Обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження. Обвинувачений у судовому засіданні дав покази правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України. У зв`язку з цим, після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою при дослідженні доказів у кримінальному провадженні, суд обмежився допитом обвинуваченого, і дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності їх позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення злочину, вказані в обвинувальному акті у кримінальному провадженні та його кваліфікацію.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи повне визнання вини обвинуваченим за тих обставин, які зазначені в обвинувальному акті та його покази дані в судовому засіданні, достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину ОСОБА_9 та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 119 КК України, як убивство, вчинене через необережність.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-69-1 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений обвинуваченим ОСОБА_9 злочин, передбачений ч. 1 ст. 119 КК України є злочином середньої тяжкості.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст. 66 КК України для обвинуваченого ОСОБА_9 є щире каяття, яке не викликає сумніву у істинності такого зі сторони обвинуваченого, який окрім того, жалкує у скоєному та просив пробачення у потерпілих під час розгляду справи.

Обтяжуючими покарання обставинами відповідно до ст. 67 КК України для обвинуваченого ОСОБА_9 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з довідкою-характеристикою №309 та довідкою про склад сім`ї №310, виданих 18.05.2017 року Шепилівською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, обвинувачений ОСОБА_9 характеризується позитивно, порушень громадського правопорядку не допускав, скарги на ОСОБА_9 в сільську раду не надходили, проживає разом з батьками ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та братом ОСОБА_19 (а.с. 139-140 т. 1).

Відповідно довідок Голованівської центральної районної лікарні №630/01-22 від 12.07.2017 року, ОСОБА_9 на диспансерному обліку у лікаря психіатра-нарколога не перебуває (а.с. 142, 144 т.1).

Згідно з вимогою ЦОДІ ДІТ МВС України ОСОБА_9 раніше не судимий (а.с. 137-138 т.1).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує всі обставини провадження та характеризуючі дані про особу, його вік та стан здоров`я, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, яке вчинив з необережності; за місцем проживання характеризується добре; раніше не вчиняв злочин; наявність обставин, які пом`якшують покарання, до яких відноситься щире каяття у скоєному злочині; наявність обставин, які обтяжують покарання, до яких відноситься вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 8 ч. 1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Так, в Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року зазначено, що виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_9 надану Голованівським районним сектором з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, в якій зазначено про можливе виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк та визначено середній ризик вчинення повторного правопорушення (а.с. 90 т. 2).

Враховуючи зазначене, дані про особу обвинуваченого, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи позицію потерпілих, які мають претензії до обвинуваченого щодо відшкодування спричиненої матеріальної та моральної шкоди, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 119 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши до нього ст.ст. 75, 76 КК України, що служитиме засудженому попередженням і запобіганням вчиненню нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинуваченого Закону України "Про амністію у 2016 році" не встановлено.

Цивільні позови по справі у відповідності до ст. 129 КПК України, які обвинувачений повністю визнав в судовому засіданні, підлягають задоволенню, а саме: позов прокурора про стягнення з ОСОБА_9 на користь КП "Уманська міська лікарня" витрат на лікування потерпілого ОСОБА_11 в розмірі 1855 грн. 81 коп.; позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_9 майнової шкоди в розмірі 50511 грн. 63 коп. та моральної шкоди в розмірі 200 тис. грн.; позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_9 , з урахуванням уточнених позовних вимог, моральної шкоди в розмірі 200 тис. грн.

Речові докази та судові витрати по кримінальному провадженню відповідно до обвинувального акту відсутні.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого відсутні і такі заходи згідно реєстру матеріалів досудового розслідування не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_9 :

на користь Комунального підприємства "Уманська міська лікарня" витрати на лікування потерпілого ОСОБА_11 в розмірі 1855 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 81 коп.;

на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 50511 (п`ятдесят тисяч п`ятсот одинадцять) грн. 63 коп. та моральну шкоду в розмірі 200 (двісті) тис. грн.;

на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 200 (двісті) тис. грн.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Голованівський районний суд Кіровоградської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.
Суддя: ОСОБА_1