Справа № 367/5667/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/358/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 41 27.03.2018

УХВАЛА
іменем України
27 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції матеріали клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 16 вересня 2014 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29.03.2016 року відповідно до Закону України «Про внесення зміни до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано засудженому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 17.02.2014 року по 21.03.2015 року та з 07.08.2015 року по 17.09.2015 року.

30 серпня 2017 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2018 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду від 15 січня 2018 року, оскільки вважає дане рішення суду першої інстанції неповним та таким, що не відповідає нормам кримінально-процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги його хворобливий стану здоров`я, який на даний час значно погіршився, не досліджено медичний висновок та витяг з амбулаторної картки.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч. 2, п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише після повного, всебічного вивчення даних про особу засудженого та після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка в розумінні ст. 81 КК України є не тільки пасивна поведінка засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне ставлення до навчання, гарна поведінка в побуті та інше.

Сумлінне ставлення до праці в розумінні ст. 81 КК України є свідома участь у суспільно-корисній праці, систематичне виконання та перевиконання виробничих завдань, внесення раціоналізаторських пропозицій, винахідницькі відкриття, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов у роботі, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Як вбачається з матеріалів даного провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Менського районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 307 КК України від 24.01.2011 року до 6 років позбавлення волі, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29.03.2016 року відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 17.02.2014 року по 21.03.2015 року та з 07.08.2015 року по 17.09.2015 року, початок строку відбування покарання - 17.02.2014 року, кінець строку - 01.12.2018 року, відбув 2/3 частини строку покарання. За час відбування покарання зарекомендував себе посередньо, заохочень не мав, проте допускав порушення вимог режиму тримання, за що мав стягнення. До державної установи «Бучанська виправна колонія № 85» прибув з державної установи «Львівської УВП № 19. На виробництві установи не працевлаштований у зв`язку з особистим небажанням працювати.

Суд першої інстанції, відмовляючи засудженому ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, зазначивши, що він не працевлаштований у зв`язку з особистим небажанням працювати, відсутністю заохочень.

Отже. дослідивши всі обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому підстави для його умовно-дострокового звільнення відсутні.

Тому доводи засудженого ОСОБА_7 , що було проведено судом першої інстанції неповний судовий розгляд, оскільки, на його думку, не були досліджені обставини, є надуманими.

Посилання засудженого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на хворобу, що на його думку, перешкоджає відбуванню покарання, не є підставою та умовою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, підстави для її скасування та постановлення нової ухвали відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Менського районного суду Чернігівської області від 16 вересня 2014 року, - без змін.

Головуючий
Судді: