пр. № 1-кс/759/845/18
ун. № 759/3267/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0008431, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2017 р., за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України, про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:
07.03.2018 року на розгляд слідчого судді передано клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, а саме: самовільно збудовані приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , кадастровий номер відсутній, шляхом накладення заборони на їх відчуження, використання та розпорядження, а також на подальше проведення будівельних робіт.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Святошинського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0008431, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи суб`єктів господарювання різних форм власності, самовільно захопили земельну ділянку, що розташована, за адресою: м. Київ, вулиця Робітнича та вулиця Василя Степанченко, у м. Києві, що об`єктивно підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Згідно відповіді Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради контрольна картка на порушення існуючого благоустрою за вказаною адресою не видавалася. Крім цього, Департамент міського благоустрою та його відновлення за вказаною адресою не видавалася. Додатково проінформував, що інспектором комунального підприємства «Київблагоустрій» відповідно до Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 власникам споруд внесено приписи з вимогою надати проектно-дозвільну документацію їх встановлення, в разі їх відсутності демонтувати власними силами відновити благоустрій території.

Згідно відповіді Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація щодо виданих документів дозвільного характеру, що дають право на виконання будівельних робіт за вищевказаною адресою.

Згідно відповіді ПАТ «Укрзалізниця», пунктом 7.8 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» визначено, що між залізничними коліями,Є станціями і житловою забудовою необхідно дотримуватись санітарно-захисної зони, ширина якої ( рахуючи від осі крайньої залізничної колії до будинків) встановлюється залежно від інтенсивності руху поїздів: на головних дорогах 1, 2, 3 категорій 100 м., на станційних і під`їзних шляхах 50 м.

Окрім того з метою фіксації вчинення вказаного правопорушення слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_5 було винесено ухвалу про дозвіл на проведення огляду за вказаною адресою.

Так в ході проведення оглядів від 23.02.2018 було виявлено суб`єкти господарювання, які самовільно захопили земельну ділянку, що підпадає під ознаки кримінального праворошуення, передбаченого ст. 197-1 КК України, які порушуючи пункти 7.8 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», крім цього господарська діяльність здійснюється без будь яких дозвільних на це документів.

Крім того, згідно аналізу кадастрової карти України, було встановлено, що земельна ділянка за вказаною адресою кадастрового номеру не має.

Згідно чинного Кримінального процесуального законодавства України тягар доказування перед слідчим суддею, судом наявності підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого та прокурора як на суб`єктів, які здійснюють кримінальне провадження, а тому вони мають обґрунтувати необхідність застосування заходів його забезпечення.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та пояснив, що накладення арешту надасть можливість забезпечити належним чином досягнення позитивних результатів для встановлення істини по кримінальному провадженню.

Вислухавши слідчого, дослідивши клопотання і додатки до нього, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої було вилучено. Оскілки вилученні речі та предмети мають істотне значення у кримінальному провадження, значення речових доказів, виникла необхідність у накладенні на них арешту.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої було вилучено. Оскілки вилученні речі та предмети мають істотне значення у кримінальному провадження, значення речових доказів, виникла необхідність у накладенні на них арешту.

Так, у зв`язку з вищевикладеним слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту даного майна, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики приховування, відчуження цього майна.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0008431, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2017 р., за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України, про накладення арешту на майно - задовольнити.

Надати дозвіл слідчому слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 на накладення арешту на майно, а саме: самовільно збудовані приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , кадастровий номер відсутній, шляхом накладення заборони на їх відчуження, використання та розпорядження, а також на подальше проведення будівельних робіт.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через районний суд на протязі п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1