Справа № 128/2316/17
ВИРОК
Іменем України
03 листопада 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області
в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000785 від 15.07.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця Вінницької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

Раніше судимого:

1) 30.09.2010 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

2) 23.02.2016 року Тиврівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.), штраф сплачений 23.10.2017 року,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 14.07.2017 року близько о 21 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи повторно, умисно, з корисливих спонукань, через зачинену на засув хвіртку зайшов на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник через незачинені двері до господарського приміщення, розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки вчинив крадіжку розкладного ліжка, вартість якого відповідно до висновку експерта № 893 від 10.08.2017 року становить 872,10 грн., та пластикової ємкості (тазик), вартість якого відповідно до висновку експерта № 893 від 10.08.2017 року становить 171,60 грн., які належать ОСОБА_6 . В той час, коли ОСОБА_4 намагався залишити місце вчинення злочину із викраденими речами, його дії були помічені ОСОБА_7 . Таким чином, ОСОБА_4 не зміг реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1043,70 грн., хоча виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 3 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся. Суду показав, що 14.07.2017 року він посварився з братом і йому не було де ночувати, тому він зайшов на територію земельної ділянки ОСОБА_8 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у якого він копав криницю та підійшовши до сараю, який не був замкнений, вчинив звідти крадіжку розкладного ліжка та тазика. Вказані речі він мав намір занести до лісу де переночувати на ліжку, а з тазика помитися. Вкрадені речі він встиг лише перекинути через паркан, але його помітив сусід ОСОБА_9 , тому він покинувши речі пішов з ділянки.

За згодою обвинуваченого, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднане із проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 КК України, замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, сімейний та матеріальний стан обвинуваченого те, що він негативної характеристики за місцем проживання не має.

Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння в розкритті злочину.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження, суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно обрати покарання в межах санкції ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України з застосуванням ст.75 КК України з визначенням іспитового строку, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого.

Призначаючи ОСОБА_4 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.
З обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню за проведення судових експертизи, що становлять загальну суму 395,48 грн., згідно наданої довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні.

Міра запобіжного заходу не обиралася.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України, знявши арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2017 року.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотири) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначивши іспитовий строк тривалістю на 3 (три) роки:

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До вступу вироку в законну силу міра запобіжного заходу не обирається.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на суму 395,48 грн.

Речові докази, які зберігаються в камері зберігання речових доказів СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області, а саме: розкладене ліжко, яке поміщене до поліетиленового пакету та пластикову ємність тазик сірого кольору повернути потерпілому ОСОБА_6 , знявши арешт накладений Вінницьким міським судом Вінницької області накладений ухвалою суду від 18.07.2017 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1