Пр.1-кп/336/325/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2017 року
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 ,захисника ОСОБА_4 ,розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Запоріжжя,громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого,до затримання мешкав та зареєстрований в АДРЕСА_1 ,раніше судимого
19.05.2004 р.Шевченківським районним судом м.Запоріжжя по ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки
19.09.2005 р.Шевченківським районним судом м.Запоріжжя по ч.3 ст.185,ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі
27.12.2005 р.Шевченківським районним судом м.Запоріжжя по ч.3 ст.183,ст.70 ч.4 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,звільнений 21.08.2008 р.з Вільнянської ВК № 20 на підставі постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.07.2008 р.умовно-достроково,невідбутий строк покарання 10 місяців 14 днів
10.11.2015 р.Шевченківським районним судом м.Запоріжжя по ст.125 ч.1 КК України до 200 годин громадських робіт
тримається під вартою з 22.04.2017 р.
у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст.186 ч.3 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
22.04.2017 р.приблизно о 15.50 год. ОСОБА_5 ,маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна,із застосуванням насильства,яке не є небезпечним для життя чи здоров*я потерпілої,поєднане з проникненням у житло,діючи повторно,з корисливих мотивів,знаходячись у стані алкогольного сп*яніння,подзвонив у дзвінок вхідної двері квартири АДРЕСА_2 ,які відчинила власниця ОСОБА_6 .
З метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_5 поставив ногу на поріг вхідної двері вказаної квартири,заблокувавши можливість потерпілій ОСОБА_6 зачинити вхідні двері,наніс ОСОБА_6 не менше шести ударів кулаками обох рук в область голови та тулуба,чим спричинив потерпілій згідно висновку експерта № 1038 від 15.05.2017 р.рани 2-го пальця правої кисті,синці на лівій та правій ділянках очних ямок,правого та лівого плечей,крововилив під білковою оболонкою лівого ока,які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження,тим самим подавив волю останньої до опору,проти її волі проник до приміщення зазначеної вище квартири,звідки відкрито викрав майно ОСОБА_6 ,а саме телевізор марки «LG» модель 32BL75 в корпусі чорного кольору,вартістю,згідно висновку суб*єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об*єкта незалежної оцінки ТОВ «Нотаріус»,3800 гривень.
Разом з викраденим майном ОСОБА_5 зник з місця вчинення злочину,чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не визнав себе винуватим у вчинені інкримінованого йому злочину.Пояснив,що 22.04.2017 р.вони з батьком вдвох були двома у кв. АДРЕСА_3 ,сусідка ОСОБА_6 запросила його до себе у кв.45 цього ж будинку допомогти зловити птаха,що залетів на балкон,за таких обставин він прийшов до житла ОСОБА_7 .Знаходячись у кімнаті, ОСОБА_8 попросив у ОСОБА_9 позичити гроші,на що вона відмовила, ОСОБА_8 наполягав,а коли ОСОБА_9 почала виштовхувати його з приміщення квартири та кричати,він вдарив потерпілу правою рукою в обличчя в область вилиці,щоб ОСОБА_9 не піднімала галасу.Від удару ОСОБА_9 опустилася навприсядки, ОСОБА_8 наніс їй ще приблизно чотири удари руками по голові та запропонував ОСОБА_9 продати йому телевізор у корпусі чорного кольору,який стояв у кімнаті,на що потерпіла теж відмовила.В той момент,коли він відволікся від потерпілої,вона вибігла із квартири,де він залишився сам,взяв телевізор Власової та переніс його до себе у квартиру і поставив у кімнаті,де він мешкає.Його батько на той час відлучився у магазин та про ці події не обізнаний.Приблизно через 20 хвилин прибула поліція,телевізор за вказівкою ОСОБА_9 з квартири ОСОБА_8 вилучили,а його затримали.Не заперечував,що саме його діями потерпілій були спричинені тілесні ушкодження,зазначені у обвинувальному акті,не оспорював вартість телевізора,який потерпілій повернули.Не погодився з кваліфікацією його дій по ст.186 ч.3 КК України та вважає,що ним були заподіяні потерпілій легкі тілесні ушкодження,а телевізор таємно викрадений з її помешкання,причиною вчинення таких дій визначив стан алкогольного сп*яніння,оскільки зранку 22.04.2017 р.вживав спиртне.
Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв*язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні вказаного вище злочину, виходячи з наступного.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала,що вона переважно проживає в Російській Федерації, в теперішній час після смерті батька оформлює спадкові права на квартиру АДРЕСА_2 .Знайома із сусідом ОСОБА_10 ,який допомагав доглядати її батька під час хвороби останнього,за що вона йому вдячна.22.04.2017 р.вранці вона приїхала у Запоріжжя за адресою проживання,на її балкон залетів птах,якого вона не могла впіймати самостійно,тому запросила ОСОБА_8 їй у цьому допомогти.Після того,як ОСОБА_8 пішов,вона відпочивала,приблизно о 17.00 год.у вхідні двері наполегливо кілька разів подзвонили,відчинивши їх,потерпіла побачила ОСОБА_8 ,котрий попросив грошей,а отримавши відмову,не пішов,поставив ногу у дверний отвір та заважав їх зачинити.Розмова між ними відбувалася незмістовна,її відмову стосовно грошей ОСОБА_8 не сприймав,на вимогу піти з її квартири обвинувачений не реагував,потерпіла погрожувала викликати поліцію,однак ця погроза не мала впливу на Забєліна ,тому вона почала голосно кричати та кликала на допомогу.Забєлін вдарив її один раз кулаком в праву вилицю,після чого ОСОБА_9 впала у квартиру,з коридору забігла у кімнату,куди ОСОБА_8 зайшов слідом за нею.У кімнаті потерпіла присіла біля телевізора, ОСОБА_8 наніс їй не менше 4 ударів по рукам,обличчю,голові,після чого повідомив,що забирає телевізор Власової,на що вона заперечувала.Скориставшись моментом,коли ОСОБА_8 від неї відволікся, ОСОБА_9 вибігла з квартири на сходову клітину,біля ліфта побачила батька ОСОБА_8 ,проте до нього не зверталася,з під*їзду побігла на вулицю, ОСОБА_8 залишався у її квартирі сам.Перехожі,побачивши потерпілу у крові,викликали поліцію,яка прибула хвилин через п*ять,а коли з поліціянтами ОСОБА_9 повернулася до себе у квартиру,телевізора на місці не було.Про свої підозри щодо викрадення телевізора ОСОБА_8 потерпіла повідомила поліціянтів,телевізор знайшли у його квартирі,в процесі розслідування телевізор їй повернули.Під час цих подій ОСОБА_8 був сильно збуджений,можливо,в стані сп*яніння,однак,з урахуванням його допомоги у догляді її хворого батька,потерпіла не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав,що обвинувачений є його сином ,вони разом проживають у кв. АДРЕСА_3 ,знайомі із сусідкою з квартири АДРЕСА_4 цього ж будинку ОСОБА_6 ,яка переважно мешкає у Російській Федерації,у належній їй квартирі в м.Запоріжжі буває зрідка.22.04.2017 р.в денний час вони із сином знаходились вдома вдвох,коли у двері подзвонили,їх відчинив обвинувачений,свідок чув розмову сина із ОСОБА_9 ,яка просила ОСОБА_12 зайти до неї у квартиру допомогти впіймати пташку,яка влетіла через кватирку.Коли ОСОБА_12 пішов до ОСОБА_9 ,свідок зібрався у магазин та був відсутній у квартирі певний час,очікуючи ліфт,бачив,як потерпіла вибігла з своєї квартири на сходову клітину та далі з під*їзду,до нього вона не зверталася,на її стан свідок уваги не звернув.Коли повернувся з магазину,побачив,що на сходах очікує поліція,його запитали,де знаходиться син,що свідку не було відомо.Коли свідок увійшов з поліціянами до квартири,побачив у кімнаті сина телевізор у корпусі темного кольору,який не належав його сім*ї та був вилучений поліціянтами.Надалі поліція спілкувалася з сусідкою ОСОБА_9 ,як пояснили свідку працівники поліції,саме вона виклала поліцію,а телевізор,що вилучили у квартирі ОСОБА_8 ,належить їй,у потерпілої його забрав син свідка ОСОБА_12 .Через кілька днів свідок зустрів сусідку ОСОБА_9 у під*їзді,вона висловила співчуття,що обвинувачений ув*язнений.Обставини,за яких телевізор потерпілої опинився у квартирі за місцем його мешкання,свідку невідомі.
Згідно протоколу огляду місця події від 22.04.2017 р.з фототаблицею,в період часу з 18.26 год.до 19.10 год.слідчим за згодою власника житла ОСОБА_6 було оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_3 ,де в жилій кімнаті знаходилася тумба під телевізор з нашаруванням пилу у формі місяця.З місця події були вилучені сліди папілярних узорів,які упакували та опечатали(а.с.45-52)
Згідно протоколу огляду місця події від 22.04.2017 р.з фототаблицею,в період часу з 19.16 год.до 20.05 год.слідчим за згодою власника житла ОСОБА_13 було оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_2 ,де в жилій кімнаті № 2 на підлозі виявили телевізор «LG» у корпусі темного кольору розмірами 80*50 см.,який кріпиться на підложку.З місця події були вилучені сліди папілярних узорів,які упакували та опечатали,та телевізор(а.с.53-60)
Вилучений під час огляду місця події телевізор «LG» моделі 32LB75 у корпусі темного кольору ,був оглянутий слідчим згідно протоколу огляду від 23.04.2017 р.та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні(а.с.61-63)
Висновком суб*єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об*єкта незалежної оцінки ТОВ «Нотаріус»,ринкова вартість телевізора «LG» моделі 32LB75 у корпусі темного кольору,придбаного 08.11.2008 р.,станом на 22.04.2017 р.визначена у розмірі 3800 гривень(а.с.68-69)
Згідно висновку експерта № 1038 від 05.05.2017 р.,виявлені у потерпілої ОСОБА_6 рана 2-го пальця правої кисті,синці на лівій та правій ділянках очних ямок,правого та лівого плечей,крововилив під білковою оболонкою лівого ока, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження,що утворилися від дії тупого предмета(предметів),давність їх утворення не протирічить терміну,зазначеному у матеріалах справи(а.с.71)
Згідно висновку експерта № 1039-д від 05.05.2017 р.,виявлені у потерпілої ОСОБА_6 тілесні ушкодження могли бути спричинені не менше ніж від шести травматичних впливів(а.с.73)
Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного,наркотичного чи іншого сп*яніння або перебування під впливом лікарських препаратів від 22.04.2017 р.,складеним о 18.55 год.,встановлено,що ОСОБА_5 перебуває у стані алкогольного сп*яніння(а.с.74)
Досліджені в судовому засіданні докази логічні,послідовні,не містять протиріч,переконливі як кожен окремо,так і їх сукупність у взаємозв*язку.
Жоден із них не спростований,містить інформацію щодо предмету доказування,схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.
При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочин ,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України».
Такі висновки суду ґрунтуються на наступному.
Обвинувачений в судовому засіданні підтвердив,що 22.04.2017 р.у денний час він прийшов до квартири АДРЕСА_3 ,де мешкає ОСОБА_6 ,між ним та потерпілою після її відмови позичити йому грошові кошти та продати телевізор виник конфлікт,в процесі якого він застосував до потерпілої насилля,щоб остання не піднімала галасу,а коли потерпіла вибігла з квартири,заволодів її телевізором без згоди Власової.
Ці обставини підтверджені показаннями потерпілої про обставини події,свідка ОСОБА_13 про те,що його син ходив у квартиру потерпілої,після чого у квартирі ОСОБА_8 був виявлений телевізор Власової,протоколами огляду місця події,речовим доказом.
Тяжкість тілесних ушкоджень,спричинених потерпілій,їх кількість,можливість заподіяння за вказаних потерпілою обставин,встановлені висновками експертиз,які сумнівів в обґрунтованості та кваліфікації експертів не викликають.
Обвинувачений був затриманий працівниками поліції 22.04.2017 р.о 18.30 год. біля буд.22 по пр.Моторобудівників в м.Запоріжжі безпосередньо після вчинення злочину за вказівкою потерпілої,що саме ця особа щойно вчинила злочин(а.с.75-77)
Обвинувачений та захисник налогошували на тому,що дії обвинуваченого помилково кваліфіковані по ч.3 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна(грабіж),поєднаний із застосуванням насильства,яке не є небезпечним для життя чи здоров*я потерпілого,з проникненням у житло,вчинене повторно.
Позиція захисту полягає у тому,що дії обвинуваченого по заподіянню потерпілій легких тілесних ушкоджень під час конфлікту між ними утворюють склад злочину,передбаченого ст.125 ч.1 КК України,а наступні дії обвинуваченого по викраденню її майна утворюють склад злочину,передбаченого ст.185 КК України.
До таких тверджень захисту суд ставиться критично,виходячи з наступного.
З об`єктивної сторони злочин,передбачений ст.186 КК України(грабіж) характеризується відкритим способом викрадення чужого майна.
Відкритим визнається викрадення, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винуватого, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину. Такими можуть бути особи, у власності, володінні чи під охороною яких знаходиться майно, на яке здійснюється посягання, очевидці.
Однією із форм вчинення грабежу є відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства або погрози його застосування (насильницький грабіж).
При насильницькому грабежі винуватий не тільки прикладає певні зусилля для того, щоб безпосередньо вилучити чуже майно, а ще і вдається до насильницького впливу на потерпілого чи інших осіб. При цьому насильство застосовується як засіб протиправного вилучення або утримання такого майна.
Грабіж визнається закінченим з моменту, коли винувата особа вилучила майно і має реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується наявністю у винуватої особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності - вони мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер,при цьому винувата особа ігнорує цю обставину.
В судовому засіданні встановлено,що обвинувачений ОСОБА_5 з*явився у квартирі потерпілої у вечірній час,проти її волі,усвідомлюючи,що його дії є протиправними та очевидними для потерпілої.
При цьому обвинувачений не приховував корисливого мотиву своїх дій та чітко висловив намір протиправно заволодіти майном потерпілої,ігноруючи її волю,а з метою запобігти опору потерпілої,заподіяв їй легкі тілесні ушкодження,чим усунув перешкоди для реалізації умислу на відкрите заволодення її майном.
Потерпіла усвідомлювала характер вчинюваних обвинуваченим дій,які відбувалися у її присутності,та факт протиправного вилучення обвинуваченим її майна.
Встановлені судом обставини,які підтверджені дослідженими доказами,виключають кваліфікацію дій обвинуваченого щодо заволодіння майном потерпілої як крадіжки.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1992 р. N 12 "Про судову практику в справах про корисливі злочини проти приватної власності" насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, слід розуміти заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не призвело до короткочасного розладу здоров`я або короткочасної втрати працездатності,а також вчинення інших насильницьких дій (нанесення ударів, побоїв, обмеження чи незаконне позбавлення волі за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння). Такі насильницькі дії, вчинені в процесі грабежу, повністю охоплюються ч. 2 ст. 186 КК і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК не потребують.
Враховуючи ступінь тяжкості спричинених потерпілій тілесних ушкоджень та заподіяння їх обвинуваченим з метою протиправного заволодіння майном потерпілої,в процесі подолання опору його насильницьким діям,такі ушкодження не підпадають під ознаки кримінального правопорушення,передбаченого ст.125 КК України.
Судом не встановлено таких обставин,які ставили б під сумнів показання потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_13 ,так само не надано суду доказів,що їх спростовують.Репутація цих осіб не дискредитована,довіра до їх показань не підірвана,а приводів для обмовляння обвинуваченого не встановлено.
В судовому засіданні обвинувачений скористався правом допитати цих осіб ,що відповідає вимогам п.1, підп. «d»п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,із забезпеченням йому можливості надати аргументи на спростування їх показань,однак жодних об*єктивних даних для того,щоб ставити їх під сумнів,суд не встановив.
Показання потерпілого та свідка підтверджені сукупністю інших доказів,якими є висновки експертиз,речові докази,протоколи слідчих дій,зі змістом яких вони повністю узгоджуються,водночас,показання самого обвинуваченого про фактичні обставини сукупністю цих доказів спростовані.
Протиріччя у показаннях потерпілої та обвинуваченого щодо обставин подій пояснюються як станом сп*яніння обвинуваченого під час вчинення злочину, що він сам підтвердив в суді,пояснивши,що деяких обставин не пам*ятає через стан сп*яніння,так і обраною ним позицією захисту.
За таких обставин,суд приймає до уваги при ухваленні вироку показання потерпілої та свідка ОСОБА_13 як докази винуватості обвинуваченого,водночас,критично оцінює показання самого ОСОБА_5 як неправдиві та не приймає їх до уваги при ухваленні вироку.
Належність та допустимість досліджених в судовому засіданні доказів не оспорювались і підстав визнавати їх недопустими при розгляді справи не встановлено.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив,що винуватість ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії по ст.186 ч.3 КК України як відкрите викрадення чужого майна(грабіж),поєднаний із застосуванням насильства,яке не є небезпечним для життя чи здоров*я потерпілого,з проникненням у житло,вчинене повторно.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.
При призначенні обвинуваченому покарання,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та враховує відомості про особу обвинуваченого: має постійне місце проживання,на обліках у ЗОНД та ЗОПЛ не перебуває,неодружений,неофіційно працює,за місцем проживання характеризується позитивно,тяжких наслідків від його дій не настало.
Водночас,обвинувачений раніше був судимий,на шлях виправлення не став,вчинив злочин до повного відбуття покарання за попереднім вироком суду,що свідчить про відсутність у нього критичної оцінки до свого способу життя та ігнорування моральних засад суспільства щодо законослухняної поведінки.
Обвинувачений має хронічне захворювання ,з яким перебуває на обліку з 2008 р.
Обставин,які пом*якшують покарання обвинуваченого,суд не встановив.
Обставиною,що обтяжує покарання обвинуваченого,суд відповідно до п.13 ч.1 ст.67 КК України визнає вчинення злочину особою,що перебувала у стані алкогольного сп*яніння.
З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого,стан здоров*я,його ставлення до скоєного, за відсутності тяжких наслідків,приймаючи до уваги позицію потерпілої про не суворе покарання обвинуваченого та відсутність з її боку будь-яких претензій до нього,суд прийшов до висновку, що забезпечити виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства та контролю за його поведінкою в установі відбування покарання,що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства, з врахуванням принципу відповідності покарання тяжкості та суспільній небезпеці скоєного,з призначенням обвинуваченому мінімального покарання,передбаченого санкцією статті КК України,по якій він визнається судом винуватим,що відповідає позиції потерпілої у її баченні справедливості.
При призначенні обвинуваченому покарання також необхідно застосувати положення ч.1 ст.71 КК України,оскільки вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10.11.2015 р. ОСОБА_5 був засуджений за ст.125 ч.1 КК України до 200 годин громадських робіт,після постановлення якого та до повного відбуття покарання вчинив новий злочин.
Згідно інформації Шевченківського районного сектору Запорізького міськрайонного відділу з питань пробації,станом на 24.04.2017 р.відбутий строк покарання за цим вироком складає 32 години з 200 годин призначеного покарання,не відбута частина покарання у виді 168 годин громадських робіт(а.с.83)
Як передбачено ст.72 ч.1 п.1 п.п.»г» КК України,при складанні покарань за сукупністю вироків,менш суворий вид покарання переводиться у більш суворий вид покарання виходячи з такого їх співвідношення:одному дню тримання під вартою відповідає вісім годин громадських робіт.
Не відбута ОСОБА_5 частина покарання у виді 168 годин громадських робіт відповідає 21 дню позбавлення волі(з розрахунку 168: 8).
Згідно протоколу затримання ОСОБА_5 ,він утримується під вартою з 18.30 год.22.04.2017 р.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України(в ред.Закону від 24.12.2015 р.)у строк покарання обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення в період з 22.04.2017 р.по 20.06.2017 р.з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України(в ред.Закону від 21.06.2017 р.)у строк покарання обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення в період з 21.06.2017 р.по день постановлення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Відповідно до обвинувального акту,судових витрат по справі немає.
Речовий доказ відповідно до ст.100 КПК України суд залишає потерпілій за належністю.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд залишає без змін.
Керуючись ст.368,374,392 КПК України,суд-
З А С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_5 у скоєнні злочину,передбаченого ст.186 ч.3 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 ч.1,ст.72 ч.1 п.»г» КК України,до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10.11.2015 р.та остаточно призначити покарання у виді 4 років 10 днів позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 22.04.2017 р.з 18.30 годин згідно протоколу затримання.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України(в ред.Закону від 24.12.2015 р.)у строк покарання обвинуваченого ОСОБА_5 зарахувати строк попереднього ув`язнення в період з 22.04.2017 р.по 20.06.2017 р.з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України(в ред.Закону від 20.06.2017 р.)у строк покарання обвинуваченого ОСОБА_5 зарахувати строк попереднього ув`язнення в період з 21.06.2017 р.по день постановлення вироку 28.09.2017 р.з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили,запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 залишити тримання під вартою.
Речові докази:
-телевізор «LG» моделі 32LB75 у корпусі темного кольору,переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_14 ,залишити їй за належністю.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення,засудженим,який тримається під вартою,в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1