Справа № 159/1267/17 Провадження №11-кп/773/380/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 186 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0001857 від 03.09.2016 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Ковель, Волинської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, працюював слюсарем комунального господарства Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району, з середньою спеціальною освітою, не одружений, раніше неодноразово судимий, останній раз 24.06.2008 Турійським районним судом Волинської області за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.152, ч.3 ст.153, ч.3 ст.185, ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців з конфіскацією всього майна; ухвалою Верховного суду України від 14.07.2009 вирок Турійського районного суду від 24.06.2008 та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 23.09.2008 змінено, перекваліфіковано дії з ч.2 ст.187 КК України на ч.2 ст.186 КК України, на підставі ст.ст.70, 71 КК України визначено остаточне покарання 9 років 6 місяців позбавлення волі; 02.07.2016 на підставі ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 24.06.2016, згідно ст.81 КК України, звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 8 місяців 17 днів;

засуджений за ч.2 ст.186 КК України на 4 (чотири) роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Турійського районного суду від 24 червня 2008 року, і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з 16 лютого 2017 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України постановлено зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме з 16 лютого 2017 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він, повторно 02 вересня 2016 року близько 14 год. 15 хв., з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, підбіг ззаду до неповнолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась в напрямку місця свого проживання по вул. Луцькій в м. Ковелі, поблизу автомобільного мосту над залізничними коліями, після чого для подолання опору потерпілої, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, схопив її лівою рукою за шию, а правою схопив за праву руку в ділянці передпліччя, чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця середньої третини спереду та обох бокових поверхонь шиї, правого передпліччя, які згідно висновку експерта № 285 від 07.09.2016, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після цього потерпіла ОСОБА_10 вирвалась від захвату, в ході чого у неї впала на землю належна їй сумочка з речами. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 в присутності неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 , яка, відбігши на відстань 15-20 метрів від місця події, спостерігала за ним, усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, відчинивши замок сумочки, витяг та відкрито викрав з вказаної сумочки потерпілої належний їй мобільний телефон марки "PRESTIGIO MultiPhone 5501" (ІМЕІ НОМЕР_1 ), вартістю 1600 грн., в якому знаходилась карта пам`яті невстановленої марки ємкістю 4Гб., вартістю 100 грн., sim-картка мобільного оператора ПрАТ "Київстар" № НОМЕР_2 , вартістю 10 грн., на рахунку якої було 2 грн., чим заподіяв ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 1712 грн..
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок щодо нього змінити, пом`якшивши покарання. Посилається на те, що він повністю визнав свою вину і щиро розкаявся. Крім того, суд не врахував його стан здоров`я.

У своїй апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Посилається на те, що суд при призначенні покарання ОСОБА_8 не врахував, що він раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів, вчинив новий злочин під час умовно-дострокового звільнення.

Також зазначає, що суд в порушення вимог ст.67 КК України відніс до обставин, які обтяжують покарання рецидив злочинів, оскільки дії обвинуваченого кваліфіковано за ознакою повторності.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечували апеляційну скаргу прокурора і просили пом`якшити покарання, пояснення прокурора, який підтримав апеляцію прокурора і заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого та просив скасувати вирок й ухвалити новий, яким обрати обвинуваченому більш суворе покарання з виключенням обставини, яка обтяжує покарання, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення, а апеляція прокурора підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, підтверджується зібраними у справі доказами і в апеляційних скаргах не заперечується.

Діям ОСОБА_8 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Твердження прокурора про неправильне визнання місцевим судом обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів заслуговує на увагу, оскільки вимогами ч.4 ст.67 КК України передбачено, що якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання, як таку, що його обтяжує.

Також пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04.06.2010 №7 передбачено, що якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Як вбачається з оскаржуваного рішення суду, дії обвинуваченого кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Отже, повторність як ознака злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, впливає на його кваліфікацію, а тому рецидив злочинів не може враховуватись ще й як обтяжуюча покарання обставина.

А тому, апеляційну скаргу прокурора в цій частині слід задовольнити та виключити з обвинувачення ОСОБА_8 обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочину.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Так, до обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , місцевий суд відніс активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано не відніс до пом`якшуючих покарання обставин щире каяття, оскільки позиція обвинуваченого в ході судового розгляду красномовно свідчить про відсутність дійсного щирого каяття.

Місцевий суд хоча і не зазначив у своєму вироку про стан здоров`я обвинуваченого, однак, фактично врахував його в сукупності із позитивними характеристиками, призначивши покарання ближче мінімальної межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.186 КК України.

Врахував суд і інші обставини, в тому числі й ті, на які посилається прокурор у своїй апеляції, зокрема те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, злочини вчинив під умовно-дострокового звільнення, а тому обгрунтовано призначив обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, а остаточне покарання визначив на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків у виді 5 років позбавлення волі.

На думку апеляційного суду таке покарання відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів і не є надто суворим чи м`яким.

Хоча із вироку щодо ОСОБА_8 виключено обставину, що обтяжує покарання, яка була врахована судом при призначенні покарання, проте апеляційний суд вважає, що підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання немає.

Таким чином підстав для скасування вироку та призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання чи пом`якшення призначеного покарання, з мотивів наведених в апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченого, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з вироку обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 рецидив злочину.

В решіт вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а засудженим ОСОБА_8 в той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий:
Судді: