ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2018 року
м. Київ
справа № 138/2514/16-к

провадження № 51-883 км 18

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного

кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000536, щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК.

Короткий зміст оскаржених судових рішень
За вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 13 грудня 2016 року, ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 цього Кодексу ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено на нього виконання обов`язків, передбачених пунктами 2 - 4 ч. 1 ст. 76 КК, а саме, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінальної-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання та періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 жовтня 2016 року виправлено описки, допущені в резолютивній частині згаданого вироку. Ухвалено другий абзац резолютивної частини вироку викласти в такій редакції: «на підставі ст. 75, пунктів 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік та покласти на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації».
Судом ОСОБА_6 визнано винуватим у придбанні та носінні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Як установив суд, у першій декаді червня 2012 року на галявині в лісі, що в с. Новій Григорівці, ОСОБА_6 знайшов обріз мисливської рушниці та шість патронів до нього, які переніс до будинку АДРЕСА_1 і там зберігав до вилучення 15 червня 2016 року працівниками правоохоронних органів.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі зі змінами до неї прокурор на підставі п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК просить змінити судові рішення щодо ОСОБА_6 і виключити з резолютивної частини вироку та ухвали апеляційного суду покладення на засудженого обов`язку, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 76 КК (у редакції від 7 вересня 2016 року). Аргументуючи свою позицію, зазначає, що місцевий суд при виправленні описки погіршив становище засудженого, оскільки поклав на нього обов`язок, передбачений п. 2 ч. 2 ст. 76 КК (у цій же редакції), а саме не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації. Проте на момент вчинення злочину ОСОБА_6 діяла редакція від 14 квітня 2009 року, яка передбачала необхідність отримання дозволу на виїзд за межі України лише на постійне місце проживання. Однак апеляційний суд не зважив на це і не усунув допущене порушення закону.
Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення не надходило.
Позиції учасників судового провадження
У суді касаційної інстанції прокурор підтримав подану касаційну скаргу.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі зі змінами до неї, колегія судів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність цього обвинувачення, юридично правова оцінка діяння за ч. 1 ст. 263 КК, у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи прокурора щодо неправильного застосування судомп. 2 ч. 2 ст. 76 КК (у редакції від 7 вересня 2016 року) з урахуванням змін, внесених ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 жовтня 2016 року, є слушними.

Редакцією ст. 76 КК, що діяла на момент вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, було передбачено обов`язок, який суд покладає на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Законом України від 7 вересня 2016 року № 1492-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», який набрав чинності 8 жовтня 2016 року, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК викладено в такій редакції: «не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації».
Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Усупереч цим законодавчим приписам 27 жовтня 2016 року місцевий суд, вносячи в порядку ст. 379 КПК зміни до вироку і покладаючи на ОСОБА_6 обов`язок, передбачений п. 2 ч. 2 ст. 76 КК, у редакції від 7 вересня 2016 року погіршив становище засудженого, оскільки на момент вчинення ним злочину діяла редакція від 14 квітня 2009 року, яка встановлювала необхідність отримання дозволу на виїзд за межі України лише на постійне місце проживання.

Отже, місцевий суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а суд апеляційної інстанції не усунув допущеного порушення, на що слушно вказує прокурор у касаційній скарзі.
Тому оспорювані вирок з урахуванням змін, внесених до нього ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 жовтня 2016 року, яка є його невідємною частиною,та ухвала суду апеляційної інстанції підлягають зміні на підставі п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК шляхом виключенняз них рішення про покладення на засудженого обов`язку, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 76 КК (у редакції від 7 вересня 2016 року).
Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), колегія суддів
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 жовтня 2016 року з урахуванням змін, внесених ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 жовтня 2016 року, та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 13 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 змінити: виключити з них рішення про покладення на засудженого обов`язку, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 76 КК, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3