УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №289/400/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. ст. 185 ч. 3, 304 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2017 року.
Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , секретаря судового засідання ОСОБА_9 , -
Цим вироком засуджено:
- ОСОБА_7 , - за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 304 КК України на 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Радомишльського районного суду від 20 грудня 2012 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 років. Вирок Радомишльського районного суду від 18.12.2015. вирішено виконувати окремо;
- ОСОБА_8 , - за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Згідно ст. ст. 75, 76, 104 КК України, вирішено звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на 1 рік та зобов`язано його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- ОСОБА_10 , - за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрано щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Речові докази: алюмінієвий казан, 4 батарейки та ваги-кантер, - вирішено повернути потерпілому ОСОБА_12 , решту знищити.
Згідно вироку, 20 жовтня 2014 року ОСОБА_7 достовірно знаючи про вік неповнолітнього ОСОБА_8 , шляхом переконань, вмовлянь та особистим прикладом схилив його спільно з ним вчинити крадіжку чужого майна з приміщення торгового кіоску ОСОБА_12 , який розташований по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що таким чином втягує неповнолітнього у злочинну діяльність. Після цього о 22 години 30 хвилин у цей же день ОСОБА_7 за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спільно проникли у приміщення торгового кіоску ОСОБА_12 по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали товарно-матеріальні цінності на загальну суму 3312 грн.
12 лютого 2015 року ОСОБА_7 схилив неповнолітнього ОСОБА_8 до спільного вчинення крадіжки чужого майна з приміщення торгового кіоску АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_13 та близько 23 год. у цей день за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, сумісно проникли у вищевказаний торговий кіоск та таємно викрали чуже майно, що належить потерпілій ОСОБА_13 на загальну суму 3605 грн.
30 листопада 2015 року ОСОБА_7 схилив неповнолітнього ОСОБА_8 до спільного вчинення крадіжки чужого майна з приміщення торгового кіоску ОСОБА_14 по АДРЕСА_4 , та о 20 годині у цей день за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спільно проникли до приміщення вищевказаного торгового кіоску та таємно викрали чуже майно потерпілого ОСОБА_14 на загальну 4120,60 грн.
18 грудня 2015 року о 22 годині 30 хвилин по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проникли у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », та таємно викрали чуже майно, що належить ОСОБА_15 на загальну суму 5940 грн.
В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок, - виключити зі вступної частини вироку вказівки про погашені судимості обвинуваченого ОСОБА_8 за вироком Радомишльського районного суду від 18.12.2015. за ч. 3 ст. 185 КК України, та обвинуваченого ОСОБА_10 , - за вироками Радомишльського районного суду від 22.11.1999. за ч. 3 ст. 140 КК України та від 30.12.2002. за ч. 3 ст.185 КК України; зазначити також у резолютивній частині вироку про те, що у відповідності до ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія якого негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Твердить про помилкове врахування місцевим судом погашених судимостей та порушення вищевказаних вимог кримінального процесуального закону.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення захисника, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , - які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно п. 1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасовано з інших підстав, передбачених законом.
З матеріалів справи видно, що обвинувачений ОСОБА_8 засуджувався Радомишльським районним судом Житомирської області 18 грудня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 1 рік на підставі ст. ст. 75, 104 КК України та ухвалою того ж місцевого суду від 18 січня 2017 року був звільнений від покарання за цим вироком у зв`язку із закінченням іспитового строку та не вчиненням інших злочинів; обвинувачений ОСОБА_10 засуджувався тим же місцевим судом 22 листопада 1999 року за ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року на 3 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 1 рік згідно ст. 45 КК України 1960 року та 30 грудня 2002 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 2 роки на підставі ст. ст. 75, 76 КК України та ці рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо нього не скасовувалися у зв`язку із вчиненням нового злочину або з інших підстав.
За таких обставин, згідно п. 1 ст. 89 КК України, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_10 є такими, що не мають вищевказаних судимостей, а суд першої інстанції помилково не застосував цю норму кримінального закону та вказав у вступній частині вироку про те, що ці обвинувачені є раніше судимими за вказаними вироками, судимості за якими погашені.
Тому є обґрунтованими доводи апеляційної скарги про необхідність зміни вироку на виключення з його вступної частини вказівок про попередні судимості обвинувачених ОСОБА_8 за вироком від 18 грудня 2015 року та ОСОБА_10 за вироками від 22 листопада 1999 року та 30 грудня 2002 року.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги про необхідність доповнення резолютивної частини вироку вказівкою про виконання ч. 6 ст. 376 КПК України є необґрунтованими, оскільки згідно розписок обвинувачених від 15 червня 2017 року про отримання копії вироку (а. с. 193) суд першої інстанції фактично дотримався цих положень кримінально-процесуального закону, а незазначення порядку отримання копій вироку у резолютивній частині вироку не є істотним порушенням вимог ч. 4 ст. 374 КПК України, оскільки це не перешкодило суду прийняти законне та обґрунтоване рішення у даному кримінальному провадженні та дотримати прав учасників судового розгляду на отримання копій вироку.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 червня 2017 року за ст. ст. 185 ч. 3, ст.304 ч.1 КК України щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_10 змінити.
Виключити зі вступної частини вироку вказівки про попередні судимості обвинуваченого ОСОБА_8 за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України, та обвинуваченого ОСОБА_10 за вироками Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 листопада 1999 року за ч. 3 ст. 140 КК України та від 30 грудня 2002 року за ч. 3 ст. 185 КК України.
В решті цей вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді: