Бродівський районний суд Львівської області
Справа № 439/1343/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2018 року м.Броди
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ушня Золочівського району Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України раніше не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.1, 296 ч.1 КК України, суд,-
Обвинувачений ОСОБА_4 , 11 вересня 2017 року близько 13:00 год. (точної години в ході досудового розслідування не встановлено), знаходячись у 7 виділі 25 кварталу лісового масиву «Берлинського лісництва», яке входить до складу території с. Бовдури, Бродівського району, Львівської області, керуючись корисливими спонуканнями, переслідуючи мету особистого збагачення, скориставшись тим що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав 1,024 м3 технологічних соснових дров вартістю 539 гривень, які належать Державному підприємству «Бродівське лісове господарство», чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 19 листопада 2017 року близько 14 год. 30 хв., знаходячись у громадському місці в с.Черниця Бродівського району Львівської області в приміщенні магазину «Продукти», маючи прямий умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, що супроводжувалося заподіянням тілесних ушкоджень, нахабно виявляючи зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності з надуманих міркувань щодо неприязних відносин, безпричинно, умисно, у присутності інших громадян, які знаходилися у вищевказаному приміщенні магазину «Продукти» схопив за куртку потерпілого ОСОБА_5 , який сидів за столом для відвідувачів та потягнув його із лавки на землю. Після цього, потягнув лежачого на землі ОСОБА_5 з приміщення магазину на вулицю та, перебуваючи неподалік входу у вказаний магазин, утримуючи за куртку, підняв останнього із землі та наніс один удар правою рукою в обличчя потерпілому, який впав на землю. В подальшому ОСОБА_4 повторно підняв ОСОБА_5 із землі та наніс йому ще один удар в обличчя, від якого останній впав на землю, продовжуючи свій умисел ОСОБА_4 наніс йому ще три удари в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_5 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді множинних саден на обличчі, синець на переніссі і на спинці носа з переходом на верхні та нижні повіки обох очей, в ліву виличну ділянку, на ліву щоку, перелом кісток носа, синець і садно на передній поверхні носа, синець та садно на передній поверхні правого колінного суглобу, які згідно висновку судово-медичного експерта №205/2017 від 22 листопада 2017 року відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, просить суд розглянути справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Від дачі показів, скориставшись своїм правом передбаченим ст.63 Конституції України та ст. 18 КПК України - відмовився, щиро розкаюється у вчиненому, просить суд його суворо не карати.
Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють жодних обставин справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження те, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна, вчинив злочин, який вірно кваліфіковано по ст.185 ч.1 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 також вірно кваліфіковано по ст.296 ч.1 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами невеликої та середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, завдана шкода повністю відшкодована, згідно із досудовою доповіддю органу пробації існує висока ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, тому з метою виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень доцільно здійснювати цілодобовий нагляд та контроль в умовах ізоляції.
Крім цього суд враховує думку потерпілих, які претензій до ОСОБА_4 не мають, міру покарання просять обрати за розсудом суду.
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає визнання вини, щире каяття, відшкодування завданих збитків, активне сприяння розкриттю злочинів. Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.
Виходячи з вищенаведених обставин суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним та достатнім буде призначення йому остаточного покарання, із застосуванням положень ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді обмеження волі.
З врахуванням особи обвинуваченого та думки потерпілих, які претензій до обвинуваченого не мають, суд вважає за можливе звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з іспитовим строком та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 ч.1 КК України.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ч.3 ст.349 , ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.1, 296 ч.1 КК України та призначити йому покарання:
-по ст. 185 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень;
-по ст.296 ч.1 КК України у виді одного року обмеження волі.
У відповідності до ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном один рік.
На підставі ст.76 ч.1 КК України покласти на засудженого обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Запобіжний захід не обирався.
Речові докази: а саме: підводу, яка передана на зберігання власникові ОСОБА_6 залишити в його розпорядженні; лісо продукція в кількості 1,024 м3, які передані на зберігання ДП «Бродівське лісове господарство» - залишити у розпорядженні власника.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1