УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши скаргу ОСОБА_2 про незаконне тримання під вартою ,-

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 28.12.2017 надійшла скарга ОСОБА_2 про незаконне тримання під вартою, подана у порядку ст.ст. 206, 208 КПК України. Скаржник зазначає, що незаконно утримується під вартою та просить негайно звільнити її з-під варти.

Вивчивши доводи вказаної скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

За ч. 2 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки слідчого судді щодо захисту прав людини визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обгрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

В той же час, за результатами вивчення вказаної скарги, слідчим суддею не отримано будь-яких достовірних відомостей, які б створювали обгрунтовану підозру про те, що ОСОБА_2 утримується під вартою за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому КПК України порядку, зважаючи на існування ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва про застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_2 від 29.11.2017, строком 60 днів з моменту фактичного затримання ОСОБА_2 .

При цьому у своїй скарзі заявник фактично оскаржує законність судового рішення яким застосовано екстрадиційний арешт відносно ОСОБА_2 , а тому вказана вимога не може бути предметом розгляду в порядку ст.206 КПК України.

Аналізуючи зміст скарги, додані до неї матеріали слідчий суддя приходить до висновку про відсутність об`єктивних даних які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри вважати, що ОСОБА_2 утримується під вартою без правових підстав.

У відповідності до частини 1 ст.9 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Таким чином, слідчий суддя, як і інші службові особи органів державної влади має діяти виключно в межах наданої компетенції.

Вказані правові норми у їх сукупності та логічному зв`язку з дослідженими слідчим суддею обставинами приводить до висновку про відсутність підстав для доставки ОСОБА_2 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:
Відмовити ОСОБА_2 в доставці до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1