УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.11.2017 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
слідчого Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 ,
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «Volkswagen Т-5», державний номерний знак НОМЕР_1 , тимчасово позбавивши власника ОСОБА_5 та користувачів останнього можливості відчуження, розпорядження та використання, вказаного майно.
В клопотанні вказано, що 26.10.2017 р. близько 19 год 00 хв на 164км +400м автодороги Київ-Чоп в с. Болярка, Житомирського району водій автомобіля марки «Volkswagen Т-5» ОСОБА_6 , рухаючись в лівій смузі руху в напрямку м. Новоград-Волинський на неосвітленій ділянці дороги, здійснив наїзд на велосипедиста. ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину по пішохідному переході на велосипеді марки «Либідь», з права на ліво в напрямку руху автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.10.2017 року транспортний засіб «Volkswagen Т-5», державний номерний знак НОМЕР_1 , вилучений слідчим.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 «Volkswagen Т-5», державний номерний знак НОМЕР_1 ,належить ОСОБА_5 який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування необхідності накладення арешту на транспортний засіб слідчий вказав, що вилучений автомобіль є речовим доказом по кримінальному провадженню, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження та знищення просить накласти арешт на майно.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, з підстав викладених у ньому.
Дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, в тому числі і на рухоме майно.
Частина 11 ст.170 КПК України визначає, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що транспортний засіб, на який просить накласти арешт слідчий, є речовим доказом по кримінальному провадженню, може бути доказом обставин, які підлягають встановленню під час досудового розслідування, тобто підтверджені підстави, передбачені ст.ст. 170, 171 КПК України для задоволення клопотання.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки «Volkswagen Т-5», державний номерний знак НОМЕР_1 , тимчасово позбавивши власника ОСОБА_5 та користувачів останнього можливості відчуження, розпорядження та використання, вказаного майно.
Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1