Справа № 372/2816/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/599/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 01.11.2017

УХВАЛА
Іменем України
1 листопада 2017 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,
представника власника майна ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 , розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 19 вересня 2017 року, якою клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на майно.
Як видно з ухвали слідчого судді, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001345 від 14.08.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 19 вересня 2017 року, клопотання слідчого задоволено, та накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 3,3840 га з кадастровим номером :05:004:0004, яка розташована на території Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області; земельну ділянку загальною площею 3,3840 га з кадастровим номером :05:004:0005, яка розташована на території Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області.
Свою ухвалу слідчий суддя обґрунтував тим, що СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0001345 від 14.08.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. 12.09.2017 року слідчий СВ Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області виніс постанову про визнання речовим доказом земельну ділянку загальною площею 3,3840 га з кадастровим номером :05:004:0004, яка розташована на території Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області, та земельну ділянку загальною площею 3,3840 га з кадастровим номером :05:004:0005, яка розташована на території Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області, визнав речовим доказом у кримінальному провадження № 0001345 від 14.08.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу в якій просить, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про арешт майна.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що накладаючи арешт на Земельні ділянки -1,-2, слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі зазначено, що вказані земельні ділянки після їх відчуження (продажу) ОСОБА_10 (в 2014 році) було безпідставно включено (в 2015 році) до складу земель Фермерського господарства «Бджолине», у зв`язку з чим в подальшому відповідні договори купівлі-продажу Земельних ділянок-1,-2 були визнані в судовому порядку недійсними. Скаржник категорично не погоджується з вищезазначеними висновками слідчого судді та наголошує, що вони є необґрунтованими (безпідставними) та такими, що не відповідають дійсності. У зв`язку з недійсністю Договорів купівлі - продажу, ОСОБА_11 не є власником земельних ділянок. Більше того, на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 08.09.2015 р. по справі № 372/2416/15-ц 25.07.2017 р. державним реєстратором речових прав на нерухоме майно скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_11 на земельну ділянку та поновлено запис про право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас, незважаючи на те, що з 25.07.2017 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено, що власником Земельної ділянки є ОСОБА_7 , слідчим суддею застосовано заходи забезпечення кримінального провадження саме з метою захисту прав ОСОБА_11 , при цьому, в оскаржуваній ухвалі зазначено, що власником земельної ділянки є ОСОБА_11 . На даний момент та на момент постановлення оскаржуваної ухвали слідчого судді Земельної ділянки - 2 де-юре не існує, оскільки ОСОБА_11 були здійснені дії по поділу Земельної ділянки - 2 на три окремі земельні ділянки, у зв`язку з чим неможливо (незаконно) накладати арешт на неіснуючу земельну ділянку. Накладаючи арешт на Земельні ділянки-1,-2, ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 19.09.2017 р. по справі № 372/2816/17 порушено права та законні інтереси як ОСОБА_7 , так й інших членів ФГ «Бджолине», як співвласників Земельної ділянки, а також права та законні інтереси безпосередньо вказаного Господарства, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала та накладені арешти на Земельні ділянки-1,-2 підлягають скасуванню. Крім того, вважає, що слідчим суддею були порушені і норми процесуального права. Так, в ухвалі необґрунтовано чи існують достатні підстави вважати, що земельні ділянки 1, 2 можуть бути приховані, пошкоджені, зіпсовані, бути втраченими, знищеними, відчуженими. Земельні ділянки-1,-2, не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди, не містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; накладено арешт на Земельну ділянку-2, яка не існує (де-юре); накладено арешт на майно, яке в даному випадку не підлягає конфіскації або спеціальній конфіскації та за відсутності заявленого цивільного позову. В ухвалі необґрунтовано, чому вона постановлена без виклику власників майна та чим вони можуть перешкодити в розгляді клопотання про арешт майна, навіть не зазначено хто є власником майна, а також, що майно знаходиться в спільній сумісній власності. Зазначені порушення вимог кримінального процесу порушує конституційні права скаржника на доступ до правосуддя та права на захист, що свідчить про неповноту судового розгляду. Ухвалу слідчого судді ОСОБА_7 отримала 02.10.2017 року, а тому строк на апеляційне оскарження не пропущений, якщо суд вирішить що строк пропущений просить поновити його.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої наводить доводи в підтвердження необґрунтованості апеляційної скарги та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та представника потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, пояснення адвоката ОСОБА_8 в підтримку поданої апеляції, перевіривши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачаться з матеріалів кримінального провадження строк на апеляційне оскарження не пропущений.
Відповідно ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходами забезпечення кримінального провадження є в тому числі і арешт майна.
Згідно абзацу другого ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Підставою арешту майна є наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

При вирішенні питання про арешт майна, крім наявності підстав, зазначених у ст.170 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.2 ст.173 КПК України, а саме правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя при прийнятті рішення про накладення арешту на земельні ділянки, не врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов хибного висновку про наявність підстав, передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України, та наклав арешт на земельні ділянки.

Такий висновок суду є безпідставним та не знайшов свого підтвердження в ході перевірки матеріалів провадження.

Так, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту, слідчий суддя не звернув уваги на те, що спір стосовно права власності на земельні ділянки вирішувався в площині цивільно - правових відносин і на даний час є рішення суду про скасування договорів купівлі продажу земельних ділянок. Разом з тим, як вбачається з матеріалів наданих до суду по даній кримінальній справі жодній особі про підозру не повідомлено. То - б-то власник майна ОСОБА_7 в статусі підозрюваної не перебуває, більш того, як за повідомив в судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор, вона навіть не допитана по обставинам справи.

Щодо наявності правових підстав , передбачених ч.3 ст. 170 КПК України, то арешт може бути накладено лише у випадках, коли майно відповідає критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України.

Речовими доказами, відповідно до ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом, кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих до суду матеріалів провадження, жодних доказів, які б підтверджували відповідність вказаного майна земельних ділянок, ознакам речового доказу по справі внесеній до реєстру за заявою ОСОБА_11 , на даний час не має, відповідно в матеріалах справи відсутні будь які відомості, щодо необхідності накладення арешту на зазначені земельні ділянки.

Наведене у своїй сукупності указує на відсутність достатніх підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого Обухівського районного суду Київської області від 19 вересня 2017 року, якою клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 3,3840 га з кадастровим номером :05:004:0004, яка розташована на території Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області; земельну ділянку загальною площею 3,3840 га з кадастровим номером :05:004:0005, яка розташована на території Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області скасувати.
В задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на зазначені земельні ділянки відмовити.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4