Справа №490/7293/17 03.01.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 січня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 ,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
підозрюваний ОСОБА_5
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Короткий зміст ухвали слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2017 року, клопотання слідчого в СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 про арешт майна - задоволено.
Накладено арешт на майно підозрюваного у кримінальному провадженні №0002890 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- транспортний засіб «AUDI A4 1781», 2001 р.в., кузов № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ;
- транспортний засіб «BMW 525D 2497», 1997 р.в., кузов № НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 ;
- транспортний засіб «CHEVROLET AVEO 1498», 2007 р.в., кузов № НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 ;
- транспортний засіб «ВАЗ 21063 1294», 1990 р.в., кузов № НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 ;
- транспортний засіб «ГАЗ 53 4750», 1983 р.в., шасі № НОМЕР_9 , номерний знак НОМЕР_10 ;
- транспортний засіб «ГАЗ 3302 2890», 2006 р.в., кузов № НОМЕР_11 , номерний знак НОМЕР_12 .
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

Вказує, що потерпілим у даному кримінальному проваджені ОСОБА_8 в порядку ст.128 КПК України пред`явлено цивільний позов на відшкодування завданої йому кримінальним правопорушенням майнової шкоди в розмірі 250 000 грн.

Зазначає, що відповідно до ч.4 ст.128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства. В супереч вказаним вимогам, в цивільному позові не вказано ні позивача, ні відповідача. Потерпілий ОСОБА_8 просить стягнути з підозрюваного на його користь 250 000 грн., а саме з кого не вказано.

Стверджує, що потерпілим ОСОБА_8 за тими ж самими обставинами пред`явлено інший цивільний позов про витребування транспортного засобу з чужого незаконного володіння, в якому він просить зобов`язати ОСОБА_9 (теперішнього власника спірного автомобілю) повернути його транспортний засіб, автомобіль марки «Mitsubishi Lancer» 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_13 номерний знак НОМЕР_14 .

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з квітня 2014 року по січень 2015 року ОСОБА_5 , знаходячись в м. Миколаєві, отримавши від ОСОБА_8 у якості застави позичених йому грошових коштів в сумі 30 тис. грн. належне на праві приватної власності рухоме майно - автомобіль марки «Mitsubishi», моделі «Lancer 1.6», 2008 р.в., кузов № НОМЕР_13 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_14 , вартістю 8230 доларів США, діючи умисно, з корисливих спонукань, уникаючи зустрічей і переховуючись від останнього з метою ненадання можливості повернення боргу і одержання автомобілю, привласнив вказаний транспортний засіб, який йому був ввірений та перебував в його віданні, розпорядившись ним на власний розсуд по АДРЕСА_1 , шляхом його продажу раніше знайомим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за 70 тис. грн., чим спричинив власнику майна потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на суму 8230 доларів США, що на момент вчинення кримінального правопорушення згідно офіційного курсу НБУ становить 129968 грн.

При цьому, в січні 2015 року приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, зловживаючи своїми повноваженнями, склала і видала підроблену довіреність від імені ОСОБА_8 на розпорядження вказаним транспортним засобом марки «Mitsubishi Lancer», яку посвідчила за реєстровим №135 на бланку серії НАК №475994, яку ОСОБА_8 не підписував і про існування якої не знав та на підставі якої автомобіль було перереєстровано на іншого власника, чим спричинено шкоду охоронюваним законом правам та інтересам потерпілого ОСОБА_8 у вигляді матеріальних збитків на вищевказану суму.

07.12.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

Протиправними діями підозрюваного ОСОБА_5 з привласнення чужого майна - автомобілю марки «Mitsubishi», моделі «Lancer 1.6», 2008 р.в., кузов № НОМЕР_13 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_14 , вартістю 8230 доларів США, потерпілому ОСОБА_8 спричинені матеріальні збитки на суму 129968 грн., що підтверджено висновком судової автотоварознавчої експертизи.

Потерпілим ОСОБА_8 в порядку ст. 128 КПК України з метою відшкодування матеріальної шкоди (збитків), завданої злочином, у даному кримінальному провадженні пред`явлено цивільний позов.

Слідчий звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного у кримінальному провадженні №0002890 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: транспортний засіб «AUDI A4 1781», 2001 р.в., кузов № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ; транспортний засіб «BMW 525D 2497», 1997 р.в., кузов № НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 ; транспортний засіб «CHEVROLET AVEO 1498», 2007 р.в., кузов № НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 ; транспортний засіб «ВАЗ 21063 1294», 1990 р.в., кузов № НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 ; транспортний засіб «ГАЗ 53 4750», 1983 р.в., шасі № НОМЕР_9 , номерний знак НОМЕР_10 ; транспортний засіб «ГАЗ 3302 2890», 2006 р.в., кузов № НОМЕР_11 , номерний знак НОМЕР_12 .

В обґрунтування клопотання вказав, що СУ ГУ НП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002890 від 17.06.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України, за фактами заволодіння шахрайським шляхом автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», належним потерпілому ОСОБА_8 , підроблення довіреності від імені ОСОБА_8 на розпорядження зазначеним транспортним засобом та зловживання повноваженнями приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, яке спричинило тяжкі наслідки. Згідно відомостей Регіонального сервісного центру в Миколаївській області МВС України за ОСОБА_5 на праві власності зареєстровані перелічені вище транспортні засоби, накладення арешту на які необхідно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_8 заявлено цивільний позов на відшкодування завданої йому кримінальним правопорушенням майнової шкоди в розмірі 250 000 грн. , а тому вважав, що є правові підстави для накладення арешту на вищевказане майно, для відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, розглянувши апеляційну скаргу в її межах, апеляційний суд приходить до наступного.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, СУ ГУ НП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002890 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358 та ч. 3 ст.365-2 КК України, а саме за фактом заволодіння шахрайським шляхом автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», належним потерпілому ОСОБА_8 , підроблення довіреності від імені ОСОБА_8 на розпорядження зазначеним транспортним засобом та зловживання повноваженнями приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, яке спричинило тяжкі наслідки.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з квітня 2014 року по січень 2015 року ОСОБА_5 , знаходячись в м. Миколаєві, отримавши від ОСОБА_8 у якості застави позичених йому грошових коштів в сумі 30 тис. грн. належне на праві приватної власності рухоме майно - автомобіль марки «Mitsubishi», моделі «Lancer 1.6», 2008 р.в., кузов № НОМЕР_13 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_14 , вартістю 8230 доларів США, діючи умисно, з корисливих спонукань, уникаючи зустрічей і переховуючись від останнього з метою ненадання можливості повернення боргу і одержання автомобілю, привласнив вказаний транспортний засіб, який йому був ввірений та перебував в його віданні, розпорядившись ним на власний розсуд по АДРЕСА_1 , шляхом його продажу раніше знайомим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за 70 тис. грн., чим спричинив власнику майна потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на суму 8230 доларів США, що на момент вчинення кримінального правопорушення згідно офіційного курсу НБУ становить 129968 грн.

07 грудня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

В рамках даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_8 подано цивільний позов про стягнення з підозрюваного 250 000 грн. у відшкодування завданої внаслідок злочину майнової шкоди.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, відповідно до положень ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, а саме з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

На даній стадії судового розслідування, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

Згідно ст. 173 КПК України арешт на майно з метою забезпечення цивільного позову накладається за наявності обґрунтованої підозри, заявленого цивільного позову та встановленого розміру завданої шкоди.

Сукупність доданих до клопотання матеріалів вказує на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, в результаті якого потерпілому ОСОБА_8 завдано матеріальних збитків.

Потерпілим в рамках кримінального провадження № 0002890 заявлено цивільний позов та надано достатньо даних на обґрунтування його розміру.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на майно. На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші обставини підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Доводи апелянта про те, що потерпілим не зазначено відповідача по цивільному позову є безпідставними. Згідно наявного в матеріалах кримінального провадження цивільного позову, потерпілий ОСОБА_8 просить стягнути з підозрюваних в рамках кримінального провадження № 0002890 на його користь 250000 грн. на відшкодування завданої йому злочином майнової шкоди. Із матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що підозру у вчиненні даного злочину оголошено саме ОСОБА_5 . Тому слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на належне йому майно з метою забезпечення цивільного позову.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого суді, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 170, 171, 173 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 - без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді