Справа № 161/1801/18 Провадження №11-сс/773/149/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2018 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
особи, у якої вилучено майно ОСОБА_7 ,
представника особи, у якої вилучено майно ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника особи, у якої вилучено майно ОСОБА_7 ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, в тому числі на: пару чоловічих кросівок, чорного кольору «Nike»; жилетку синього кольору «Nike», розмір «L»; два газових балончика «Кобра 1 H», ємкістю 0,45 гр.; мобільний телефон марки «Samsung», SM J 320 H/DS, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім-картка мобільного оператору «Водафон» та має напис « НОМЕР_3 »; два тримачі для свм-карт «Водафон» на яких наявні записи: « НОМЕР_4 зі штрих кодом», «1320-30-54-97-29»; сім-карта «Київстар» з написом « НОМЕР_5 .
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року вищевказане клопотання задоволено. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що з метою збереження речових доказів та проведення необхідних експертиз, а також повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи необхідно накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, у якій вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки не відповідає нормам процесуального права та фактичним обставинам справи. Стверджує, що їй та її підзахисному ОСОБА_7 не було відомо про розгляд клопотання слідчого про арешт вилученого у ОСОБА_7 під час санкціонованого обшуку майна. Просить скасувати рішення суду в означеній частині з мотивів його незаконності і необґрунтованості та постановити нове, яким задовольнити апеляцію та повернути виявлене та вилучене у ОСОБА_7 майно.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, особи, у якого вилучене майно та його представника, які підтримали апеляцію та просили її задовольнити, прокурора, який апеляцію заперечив, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 на розгляді клопотання у суді першої інстанції присутні не були. Ухвала слідчого судді від 02 лютого 2018 року була надіслана ОСОБА_7 06 березня 2018 року після звернення останнього із заявою про отримання її копії (а.с.33-35), що стверджується супровідним листом (а.с.36). Тому, апеляційний суд не вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущений, а тому не вирішує питання про його поновлення.

В силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна.
На думку апеляційного суду, слідчим суддею при вирішенні клопотання про арешт майна враховано положення вищевказаних статей.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 19 грудня 2017 року до Єдиного реєстру судових рішень внесено відомості за № 0005821 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 185 КК України.

04 лютого 2018 року в ході проведення санкціонованого обшуку за фактичним місцем реєстрації та проживання ОСОБА_7 : АДРЕСА_1 було виявлено і вилучено вищевказане майно.

В силу ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що вилучені під час санкціонованого обшуку у ОСОБА_7 речі відповідають критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України та мають силу речових доказів.

Наведена слідчим та прокурором мета арешту - виправдовує потреби кримінального провадження та відповідає принципам розумності і співмірності обмеження права власності, а також завданням кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України. Є достатні підстави вважати, що спірне майно зберегло на собі сліди вчинення злочину або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розгляду кримінального провадження та наявні ризики приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування чи передачі вказаних речей. Тоді як повернення тимчасово вилученого майна може призвести до втрати слідової інформації, позбавлення можливості проведення експертних досліджень.

Твердження апелянта про незаконність накладення арешту на вищевказані речі безпідставні та не є такими, що дають підстави для скасування законної ухвали слідчого судді.

Нових доказів під час апеляційного розгляду провадження скаржником надано не було.

З огляду на вищенаведене, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника особи у якої вилучене майно ОСОБА_7 - ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно без змін.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді: