ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1360/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" грудня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України
В С Т А Н О В И В:
Старший сержант ОСОБА_4 призваний 22.08.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 під час часткової мобілізації на військову службу і направлений на проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується АДРЕСА_2 . 16.09.2014 за наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) його зараховано до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , та поставлено на всі види забезпечення. Цього ж числа ОСОБА_4 призначено на посаду техніка 2 аеромобільно-десантної роти військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , а також вважається таким, що прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями. Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника). Проходячи військову службу старший сержант ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІ?, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Статутів) повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17.02.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу. Однак, в порушення вищевказаних норм законодавства України 03.08.2015 старший сержант ОСОБА_4 вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишив військову частину - польову пошту НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ). Реалізуючи свій злочинний умисел, у порушення вищевказаних нормативно-правових актів 03.08.2015 старший сержант ОСОБА_4 діючи умисно, без поважних на те причин та без наказу та дозволу відповідних командирів і начальників, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), часом розпорядився на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ). 09.11.2017 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, старший сержант ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Дарницького гарнізону ( АДРЕСА_2 ,) і заявив про себе. 06 грудня 2017 року між прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000121, з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, за участі його захисника - адвоката ОСОБА_5 , на підставі статей 468, 469, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 за участі його захисника ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації його дій за ч.4 ст.407, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 а саме за ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Відповідно п.2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, аніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000121, з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання. Керуючись ст. ст. 42, 45,286,287, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 06 грудня 2017 року між прокурором Військової прокуратури Дарницького гарнізону Центрального регіону України майором юстиції ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000121, з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, за участі його захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1(один) рік шість місяців. На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися на реєстрацію до органу пробації.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з дня проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачений статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

ГОЛОВУЮЧИЙ СУДДЯ: ОСОБА_7