Номер провадження: 11-сс/785/146/18
Номер справи місцевого суду: 522/939/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.02.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2018 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000386, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, -

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, студента 6-го курсу міжнародного гуманітарного університету, зареєстрованого та мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0000386, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він 15.01.2018 року, усвідомлюючи чисельну кількість громадян, які перебували у той час на місці події, а саме: узбіччі вулиці будинку АДРЕСА_2 , діючи з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особистою зухвалістю, розуміючи, що його дії сприймаються громадськістю, як зневага до суспільства, активно протидіяв працівникам поліції, відштовхував, наносив удари та не виконував законні вимоги працівників поліції, тим самим позбавляючи працівників поліції виконати службовий обов`язок з охорони громадського порядку.

15.01.2018 року ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України

16.01.2018 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру за ч.3 ст.296 КК України.

17.01.2018 року слідчий звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Клопотання мотивоване тим, що підозрюваний скоїв злочин середньої тяжкості та може скоїти інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, немає родини та утриманців, офіційно не працевлаштований, може незаконно впливати на свідків, а тому неможливо запобігти ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2018 року у задоволенні вищевказаного клопотання було відмовлено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків строком на 60 днів, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвала мотивована тим, що у судовому засіданні прокурор не довів обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні; тяжкість злочину не може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Слідчий суддя враховуючи, що підозрюваний має постійне місце проживання, проживає разом з батьками, раніше не судимий, є студентом 6 курсу Міжнародного університету, вік та стан його здоров`я, прийшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе забезпечити поведінку підозрюваного під час досудового розслідування.

На дану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає дану ухвалу незаконною, необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та заборонити йому цілодобово залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, прокурор зазначає, що слідчим суддею не враховано обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 : підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років; у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, а тому він може мати намір уникнути кримінальної відповідальності, не прибути до суду та судовим викликом; може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, так як він офіційно не працевлаштований, засоби його існування невідомі.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною другою вказаної норми передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 в повній мірі дотримався вищевказаних вимог Закону та Конвенції.

Зокрема, слідчий суддя вірно дійшов висновку про те, що доводи клопотання слідчого про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді цілодобового арешту не знайшли свого підтвердження матеріалами провадження і правильно визначив підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки прокурором не доведені обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя вірно дійшов висновку й про те, що саме лише тяжкість злочину не може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя також вірно взяв до уваги особу підозрюваного ОСОБА_8 , який має постійне місце проживання, проживає з батьками, раніше не судимий, є студентом 6-го курсу Міжнародного гуманітарного університету, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків у місці проживання.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що відсутність у підозрюваного ОСОБА_8 місця роботи та відсутність відомостей про джерела його існування підтверджують наявність у кримінальному провадженні ризику можливого вчинення ним інших злочинів, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки інкримінований ОСОБА_8 злочин не є корисливим та не направлений на незаконне заволодіння майном в будь-який спосіб.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що слідчим суддею дотримані вимоги ст.ст. 177, 178, 179, 181 та 194 КПК України та оцінені усі обставини в сукупності, а застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання цілком здатний забезпечити досягнення мети і завдань досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи не знайшли свого підтвердження доказами в судовому засіданні апеляційного суду. Інших доводів щодо існування обставин, які могли б безумовно свідчити про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, прокурором ані слідчому судді, ані апеляційному суду надано не було.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 181, 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 - залишити без задоволення

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000386, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4