АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1232/17 Справа № 185/7105/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2017 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року,

за участю скаржника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати частково ухвалу слідчого судді лише в частині заборони користування та розпорядження автомобілем марки «ВАЗ 210930-20» реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , зеленого кольору та зобов`язати орган досудового розслідування повернути ключі від автомобіля та документи, на підставі яких здійснюється керування зазначеним транспортним засобом.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що слідчий суддя при прийнятті рішення щодо накладення арешту на вищезазначений автомобіль та заборону користування, розпорядження та відчуження не прийняв до уваги той факт, що автомобіль був придбаний ОСОБА_6 на підставі публічного договору №DN00! від 28 липня 2014 року, який укладений з ТОВ «Автокредит Плюс». Вказує на те, що на даний час в межах кримінального провадження №0002525 жодній особі не повідомлено про підозру, в тому числі і йому ( ОСОБА_6 ). Зазначає, що слідчий не підтвердив той факт, що автомобіль був в ДТП або в розшуку, внаслідок чого були зробені в ньому конструктивні зміни та є перешкоди в розслідуванні самого кримінального провадження, у разі якщо не буде накладено арешт.

Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області та накладено арешт шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування: автомобілем марки «ВАЗ 210930-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; ключі від даного автомобіля, що були вилучені у ОСОБА_6 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя посилався на те, що необхідність арешту автомобіля марки «ВАЗ 210930-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , полягає у тому, що даний автомобіль зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та відповідно до ст.290 КК України даний автомобіль являється предметом злочину та має значення речового доказу, а у разі повернення автомобіля та ключів може бути створена перешкода у встановленні об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, скаржника ОСОБА_6 , який просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально - протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Колегією суддів встановлено, що 12 вересня 2017 до територіального технічного центру № 1447 звернувся ОСОБА_6 з метою переоформити легковий автомобіль марки «ВАЗ 210930-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , зеленого кольору, який належить ТОВ «Автокредит Плюс» м.Дніпро. Під час перевірки спеціалістом зазначеного автомобіля було встановлено, що номерна деталь правої опори амортизатора має зміни, які нанесені не заводом виробником. 12 вересня 2017 року під час огляду вищевказаний автомобіль та ключі вилучено до Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, що розташований по вул. Шевченко, 51 м.Павлограда.
За вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002525 від 13 вересня 2017 року з попередньою правовою кваліфікацією - ст. 290 КК України, а саме знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 06 серпня 2014 року власником автомобіля марки «ВАЗ 210930-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору є ТОВ «Автокредит плюс», розташований за адресою: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 32.
Враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль марки «ВАЗ 210930-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та, відповідно до ст.290 КК України, даний автомобіль являється предметом злочину та має значення речового доказу, в разі повернення даного автомобіля, а також ключів може бути створена перешкода у встановленні об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а також за для запобігання можливості пошкодження, знищення чи відчуження доказів, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на вказаний автомобіль.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків колегії суддів.
Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.
Що стосується посилань апелянта на відсутність достатніх доказів вчинення особою чи особами кримінального правопорушення та недостатню вмотивованість оскаржуваної ухвали колегія суддів оцінює критично з міркувань, наведених вище щодо обґрунтованості підозри у вчиненні розслідуваного кримінального правопорушення та відповідності арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року про накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ 210930-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі від даного автомобіля залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4