Справа № 278/2912/16-к
В И Р О К
Іменем України
18 жовтня 2017 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
27.08.2016 у невстановлений час ОСОБА_4 перебував в смт. Озерне Житомирського району, де у нього виник умисел на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_5 . Реалізуючи свій умисел, в цей же день в період часу з 16 год. 26 хв. по 19 год. 38 хв. ОСОБА_4 з використанням номеру мобільного телефону, підключеного для захисту безпеки до банківського рахунку КБ ПАТ "Приватбанк", який належить ОСОБА_5 , через банкомат "Приватбанку" по вул. Авіаційній в смт. Озерне Житомирського району, таємно зняв з банківського рахунку КБ "Приватбанк", який належить ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 960 грн., якими розпорядився на власний розсуд.
28.08.2016 у невстановлений час ОСОБА_4 перебував у м. Житомирі, де у нього виник умисел на таємне повторне викрадення грошових коштів ОСОБА_5 з її банківського рахунку. Реалізуючи свій умисел, в цей же день в період часу з 13 год. 32 хв. по 18 год. 42 хв. ОСОБА_4 вищеописаним способом через банкомат "Приватбанку" по вул. Гоголівській, 11 в м. Житомирі зняв з карткового рахунку ОСОБА_5 її кошти в сумі 271 грн., якими розпорядився на власний розсуд.
29.08.2016 у невстановлений час ОСОБА_4 перебував в смт. Озерне Житомирського району, де у нього виник умисел на таємне повторне викрадення грошових коштів ОСОБА_5 з її банківського рахунку. Реалізуючи свій умисел, в цей же день в період часу з 18 год. 17 хв. по 20 год. 05 хв. ОСОБА_4 вищеописаним способом через банкомат "Приватбанку" по вул. Авіаційній в смт. Озерне Житомирського району зняв з карткового рахунку ОСОБА_5 її кошти в сумі 323 грн., якими розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих діяннях визнав повністю, підтвердив вищенаведені обставини, у вчиненому кається.
Беручи до уваги, що зазначені обставини ніким не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. Враховуючи, що обвинувачений відмовився давати показання, суд обмежився дослідженням доказів, що характеризують його особу.
Суд кваліфікує вищезазначені діяння ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за ч. 2 ст. 185 КК України як повторне таємне викрадення чужого майна.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує, що злочини, передбачені ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України, є умисними корисливими злочинами середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, розлучений, не працює, проходить реабілітаційний курс від наркозалежності, повністю визнав свою винуватість, у вчиненому кається, добровільно відшкодував потерпілій завдану майнову шкоду.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.
З урахуванням наведеного, особи ОСОБА_4 , позиції державного обвинувача та потерпілої, яка просила суворо обвинуваченого не карати, суд призначає ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт, а за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України суд визначає остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого більш суворим. Крім того, оскільки ОСОБА_4 не є суспільно небезпечним, і його виправлення та перевиховання можливе без часткової ізоляції від суспільства, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів. Разом з тим, враховуючи відомості про матеріальний стан ОСОБА_6 , відсутність офіційного працевлаштування та проходження ним реабілітаційного курсу від наркозалежності, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу. Крім того, враховуючи відсутність таких пом`якшуючих покарання обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчинених злочинів, суд не вбачає підстав для призначення покарання менш суворого, ніж передбачено у санкціях ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України.
Потерпілою ОСОБА_5 пред`явлено позов до обвинуваченого про стягнення 1554 грн. майнової шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди. Під час судового розгляду у зв`язку із повним відшкодуванням обвинуваченим завданої потерпілій майнової шкоди остання відмовилась від позовних вимог в цій частині. Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитись від позову протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву, що має наслідком закриття провадження у справі. Таким чином, суд приймає відмову потерпілої ОСОБА_5 від позову в частині стягнення з обвинуваченого майнової шкоди. Крім того, потерпіла під час судового розгляду зменшила розмір позовних вимог в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, заподіяної злочином, до 3000 грн., що є її правом відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України. Обвинувачений визнав зменшений розмір цих вимог, що також є його правом і не суперечить інтересам третіх осіб, у зв`язку з чим ці вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Даних про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Речові докази підлягають залишенню в матеріалах кримінального провадження.
Підстав для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 185 КК України у виді двохсот годин громадських робіт;
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді трьох років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом двох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з цим органом.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 три тисячі гривень моральної шкоди, заподіяної злочином. Прийняти відмову потерпілої ОСОБА_5 від позовних вимог про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 1554 грн. майнової шкоди, а провадження у цій частині закрити.
Після набрання вироком законної сили речові докази: сім-картку мобільного зв`язку, інформацію по абонентському номеру та по банківському рахунку, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору і потерпілій.

Суддя ОСОБА_1