Провадження № 1кп/201/191/2018
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2018 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0002309 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, працюючого представником торгівельним у ТОВ «ПРОДМАРКЕТ ПЛЮС», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-06.12.2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
03.07.2017 року приблизно о 21 годині 10 хвилин ОСОБА_3 знаходився біля кафе «1001 Ночь», що розташоване на Січеславській Набережній, 1а в м. Дніпро. Навпроти вказаного кафе, на галявині він побачив раніше незнайомих йому ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , з якими він вирішив зав`язати бесіду, підійшовши до останніх почав з ними розмовляти, де ОСОБА_3 побачив на простирадлі на якому сиділи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 дві сумки.

Після чого, знаходячись в той час та в тому ж місці у ОСОБА_3 виник раптовий умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), а саме: дві сумки, які визначив об`єктом свого злочинного посягання, де у ОСОБА_3 виник злочинний корисливий умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж).

Далі, ОСОБА_3 реалізуючи свій раптово виниклий злочинний корисливий умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , розуміючи, що його дії є очевидними для ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито схопив сумку, яка належала ОСОБА_7 марки «МК» чорного кольору зі шкірозамінника чорного кольору вартістю 395 гривень, якій знаходились грошові кошти в сумі 272 гривні та сумку, яка належала ОСОБА_6 без пізнавальних знаків зі шкірозамінника чорного кольору вартістю 330,83 гривень, в якій знаходився мобільний телефон марки Meizu Note 3 срібного кольору IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 вартістю 21519,17 гривень та побіг в бік «Нового Мосту» по Січеславській Набережній у м. Дніпро, намагаючись зникнути з місця вчинення злочину, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, з причин, які не залежали від його волі, так як потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не втрачали його з поля зору затримали ОСОБА_3 разом з викраденим.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, а саме, закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
У судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним та пояснив, що 03.07.2017 року приблизно о 21 годині 10 хвилин він знаходився біля кафе «1001 Ночь», що розташоване на Січеславській Набережній, 1а в м. Дніпро. Навпроти вказаного кафе, на галявині він побачив раніше незнайомих йому ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , підійшов до них, почав з ними розмовляти та побачив на простирадлі на якому сиділи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 дві сумки. Потім він відкрито схопив сумку, яка належала ОСОБА_7 чорного кольору зі шкірозамінника чорного кольору та сумку, яка належала ОСОБА_6 без пізнавальних знаків зі шкірозамінника чорного кольору та побіг в бік «Нового Мосту» по Січеславській Набережній у м. Дніпро, намагаючись зникнути, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, оскільки дівчата наздогнали його та затримали.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, винність у вчинені інкримінованого йому злочину підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_6 допитаної у судовому засіданні, яка пояснила, що в той день вона з подругою ОСОБА_7 сиділи на галявині на Набережній неподалік від кафе «1001 ніч», коли до них підійшов раніше не знайомий обвинувачений, який почав намагатись завести розмову, однак вони повідомили, що не бажають з ним продовжити спілкування, після чого він схопив сумки потерпілих, які стояли біля них і в яких знаходились їх особисті речі описані в обвинувальному акті і побіг в бік мосту, однак потерпілі його наздогнали і за допомогою перехожих хлопців затримали. В ході затримання з сумки потерпілої випав телефон, скло якого розбилось, і вона понесла витрати на його ремонт в сумі 1500 гривень, які вона просить стягнути з обвинуваченого.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, продовживши вчинення аналогічних злочинів, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого та обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.
Враховуючи, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2017 року, то суд вважає за необхідне після призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України призначити покарання за ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2017 року.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 1500, 00 гривень суд вважає, що з урахуванням повного визнання позовних вимог обвинуваченим та встановлених судом обставин її позовні вимоги мають бути задоволені на підставі ст. 1166 ЦК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2017 року у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк три роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1500 гривень.

Речові докази:

-сумку марки «МC» чорного кольору зі шкірозамінника чорного кольору повернути потерпілій ОСОБА_7 ;

-сумку без пізнавальних знаків зі шкірозамінника чорного кольору, мобільний телефон марки Meizu Note 3 чорного кольору IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , банківську картку банку UniCreditBank № НОМЕР_3 ні ім`я ОСОБА_6 - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 99 гривень 00 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1