Провадження № 11-сс/780/690/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 27.11.2017

УХВАЛА
Іменем України
27 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

представника власника

майна: адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучений в ході проведення огляду 08 листопада 2017 року за адресою: Київська область м. Біла Церква, провулок Олександрійський, 7А, автомобіль BMW 118 D д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_9 та який зареєстровано на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначено арештом заборону зберігання, користування та розпорядження зазначеним майном,

В С Т А Н О В И Л А:
Органами досудового слідства ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 3, 4, 5 ст. 185 КК України, а саме 10 червня 2017 року, за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в АДРЕСА_1 - у вчиненні крадіжки грошових коштів та ювелірних виробів, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_12 завдано матеріального збитку на суму 729 400 грн.; 15 липня 2017 року, за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в АДРЕСА_2 у вчиненні крадіжки грошових коштів та ювелірних виробів, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_13 завдано матеріальної шкоди на суму 119 370 грн.; 02 вересня 2017 року за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в АДРЕСА_3 у вчиненні крадіжки грошових коштів та ювелірних виробів, внаслідок якого потерпілому ОСОБА_14 завдано матеріальної шкоди на суму 353 188 грн.

09 листопада 2017 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_15 про накладення арешту на тимчасово вилучений в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_4 , автомобіль BMW 118 D д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_9 та який зареєстровано на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка являється матір`ю підозрюваного ОСОБА_9 , з метою виконання вимог п. п. 1,3,4 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів, конфіскації майна, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), заборонивши власнику, підозрюваному та третім особам відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися, зберігати автомобіль BMW 118 D д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного Київської області від 10 листопада 2017 року вказане клопотання слідчого про арешт майна задоволено; накладено арешт на тимчасово вилучений в ході проведення огляду 08 листопада 2017 року за адресою: Київська область м. Біла Церква, провулок Олександрійський, 7А, автомобіль BMW 118 D д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_9 та який зареєстрований на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначено арештом заборону зберігання, користування та розпорядження зазначеним майном.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що в ході проведення досудового розслідування було здобуто достатньо доказів про те, що вилучений автомобіль належить саме ОСОБА_9 та під час підготовки до вчинення інкримінованих йому злочинів він пересувався саме на цьому автомобілі. На думку суду першої інстанції, слідчий надав достатньо доказів того, що незастосування арешту до майна може призвести до зникнення та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі представник власника майна адвокат ОСОБА_7 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2017 року та скасувати вказану ухвалу. Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області у справі № 357/12066/17. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області є незаконним, необгрунтованим, невмотивованим та прийнятим з істотним порушенням вимог КПК України. Так, на думку апелянта, під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, не було дотримано вимог ст. ст. 94, 132, 171, 173 КПК України, у зв`язку з чим, воно підлягало поверненню, разом з тим вказане клопотання слідчого безпідставно розглянуто судом першої інстанції. При цьому слідчий суддя не врахував існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину, правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Окрім того, під час судового розгляду суд керувався редакцією КПК України, яка втратила чинність, що свідчить про однобічність і необ`єктивність судового розгляду та істотне порушення вимог КПК України, у зв`язку з чим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню. В обґрунтування поновлення строку апеляційного оскарження апелянт посилається на те, що ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення, а саме з 15.11.2017 року.

Заслухавши доповідача, думку представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

В апеляційній скарзі представника власника майна ставиться питання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді. Однак, враховуючи те, що ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, а копія ухвали була отримана апелянтом особисто 15 листопада 2017 року, що підтверджується відміткою в матеріалах провадження, і апеляційна скарга була подана 20 листопада 2017 року, тобто у передбачений ст. 395 КПК України строк, то її слід вважати поданою вчасно.

Частиною 1 статті 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом 2 частини 10 статті 170 КПК України визначено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0003017, 11 червня 2017 року було внесено відомості за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України; 16 липня 2017 року за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України; 03 вересня 2017 року за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України /а.п. 7-8/.

08 листопада 2017 року, відповідно до протоколу огляду місця події, було оглянуто територію автостоянки за адресою: м. Біла Церква, провулок Олександрійський, 7А; на території автостоянки знаходиться автомобіль марки BMW 118 D , д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору; на момент огляду пошкоджень на автомобілі не виявлено; автомобіль в якості речового доказу вилучено до Білоцерківського ВП /а.п.25-26/.

Відповідно реєстраційної картки транспортного засобу, автомобіль марки BMW 118 D , д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору, на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.п.27/.

Щодо посилання захисника на те, що судом першої інстанції не було враховано низку передбачених КПК України факторів, зокрема, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, то слід зазначити, що обмеження права власності, зокрема, стосовно збереження речових доказів, цілком відповідає поняттю «суспільного інтересу» в розумінні практики Європейського суду з прав людини, а саме у справі «Прессос Компанія Нав`єра С.А.» та інші проти Бельгії» визначено, що національні органи мають широкі межі розсуду при визначенні того, що є «в інтересах суспільства», оскільки в системі Конвенції саме вони мають здійснити першу оцінку як наявності проблеми публічного значення, яка робить необхідним заходи з позбавлення власності, так і відповідних заходів з виправлення ситуації. Більше того, поняття «суспільного інтересу» неодмінно підлягає поширювальному тлумаченню.

Так, прокурором в судовому засіданні було надано копію постанови старшого слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_15 від 08 листопада 2017 року у кримінальному провадженні №0003017 про визнання автомобіля марки BMW 118 D д.н.з. НОМЕР_1 речовим доказом у вказаному провадженні. Така необхідність обґрунтована тим, що вказаний автомобіль використовувався під час вчинення злочинів, у яких підозрюється ОСОБА_9 .

Таким чином, не зважаючи на те, що власником автомобіля є ОСОБА_8 , КПК України допускає накладення арешту на майно будь-якої особи як на речовий доказ, тому аргументи апелянта в цій частині не можуть бути взяті до уваги.

Разом з тим, слушними є посилання апелянта на застосування судом першої інстанції такої редакції ст.170 КПК України, яка на момент розгляду клопотання втратила чинність, проте, дане порушення не вплинуло на правильність прийнятого судом рішення.

З огляду на наведене колегія судів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката, як і для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучений в ході проведення огляду 08 листопада 2017 року за адресою: Київська область м. Біла Церква, провулок Олександрійський, 7А, автомобіль BMW 118 D д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_9 та який зареєстрований на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначено арештом заборону зберігання, користування та розпорядження зазначеним майном залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

___________________ ___________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4