Справа № 132/2562/17
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
18 вересня 2017 р.

Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000124 від 11.07.2017 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, проходить військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

по вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

26.02.2016 року Козятинським РВК Вінницької області молодшого сержанта ОСОБА_3 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, після чого ОСОБА_3 висловив бажання та підписав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, яку він проходив у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується в АДРЕСА_2 .

29.04.2016 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №120 молодшого сержанта ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

17.03.2014 року Указом в.о. Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та після його затвердження 17.03.2014 року Верховною Радою України цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України молодший сержант ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, про все, що сталося і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження доповідати своєму безпосередньому начальникові, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України.

26.06.2017 року о 8 год. 00 хв. молодший сержант ОСОБА_3 без поважних причин не з`явився вчасно на ранкове шикування до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . Організовані керівництвом військової частини заходи з розшуку ОСОБА_3 результату не дали.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в порушення вказаних вище нормативно-правових актів, ОСОБА_3 у період часу з 26.06.2017 року по 24.07.2017 року без поважних причин перебував за межами військової частини НОМЕР_1 , а вільний у зв`язку із цим час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби в АДРЕСА_1 , в т.ч. відпочивав, займався господарством та вирощуванням овочів.

24.07.2017 року ОСОБА_3 самостійно з`явився до військової прокуратури Вінницького гарнізону і заявив про вчинене ним кримінальне правопорушення.

Таким чином молодший сержант ОСОБА_3 , проходячи військову службу на посаді водія управління 2 розвідувальної роти розвідки військової частини НОМЕР_1 , 26.06.2017 року о 8 год. 00 хв. в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України умисно, самовільно, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово незаконно ухилитися від військової служби, без поважних причин не з`явився до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , а вільний у зв`язку із цим час проводив на власний розсуд в селі Збараж Козятинського району Вінницької області, не пов`язуючи його з виконанням своїх службових обов`язків до 24.07.2017 року.

Прокурор по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України, відносно ОСОБА_3 .

Враховуючи думку учасників судового процесу, суд визнав недоцільним досліджувати інші докази по кримінальному провадженню, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин.

З урахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 , а також дослідити документи, що характеризують обвинуваченого.

Також обвинуваченому суд роз`яснив, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному визнав повністю. Суду показав, що він проходить військову службу на посаді водія управління 2 розвідувальної роти розвідки військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 . В період часу з 26.06.2017 року по 24.07.2017 року він, без поважних причин, перебував за межами військової частини НОМЕР_1 , а вільний у зв`язку із цим час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби в АДРЕСА_1 . У вчиненому щиро розкаюється. Просить суворо не карати.

На досудовому слідстві дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано по ч.4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на досудовому слідстві не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проходження служби характеризується з позитивної сторони, має статус учасника бойових дій, активно сприяв розкриттю злочину, його щире каяття у вчиненому.

Останні три обставини, суд визнає як обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину відповідно до ст.69 КК України. З врахуванням наведених обставин, суд вважає необхідним згідно ст.69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 407 ч.4 КК України, та обрати ОСОБА_3 покарання у виді сплати штрафу в доход держави, оскільки позитивні дані про особу винного дають суду можливість дійти обгрунтованого припущення про те, що призначення в даному випадку більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України ( в ред. 2012 року), суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, у виді сплати штрафу в доход держави в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) грн.

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: