АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1910/17 Справа № 175/3514/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Дзержинськ Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.3 ст.191 КК України,

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003124 за обвинуваченням ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України, повернуто прокурору для у усунення недоліків.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що в порушення вимог закону обвинувальний акт не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, за якого вбачалася б правова кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.3 ст. 191 КК України. Посилається на те, що в обвинувальному акті викладені лише зміст підозри, а також фактичні обставини кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 . Тобто відсутнє належне формулювання обвинувачення. Зазначає, що в порушення вимог ст.109 КПК України долучений до обвинувального акта реєстр не містить жодних даних про визнання потерпілого по кримінальному провадженню, тоді як у обвинувальному акті потерпілим зазначені КЗО «Навчально-реабілітаційний центр «Горлиця» в особі директора ОСОБА_10 .
Не погоджуючись із судовим рішенням, прокурор, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої доводи обґрунтовує тим, що в ухвалі суду наводяться лише посилання на нібито порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України, а саме: відсутність формулювання обвинувачення, фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, за якою б вбачалася правова кваліфікація дій ОСОБА_7 , невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ч.2 ст. 109 КПК України, невиконання вимог ч. ст. 290 КПК України, під час складання обвинувального акта як на підставу його повернення без зазначення конкретних недоліків обвинувального акта. На думку апелянта в чому саме виражалось відсутність формулювання обвинувачення, наявність фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, за якими б вбачалась правова кваліфікація дій ОСОБА_7 , невиконання вимог ч.1 ст. 290 КПК України, в мотивувальній частині зазначеної ухвали, судом не вказано. Яким чином допущено порушення вимог ст. 291, 292 КПК України в обвинувальному акті, та невідповідність вимогам КПК України, - в ухвалі суду належно не вказано.

Вважає, що питання правильності кваліфікації діяння обвинуваченого, надання правової оцінки фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення, доказам, зібраним стороною обвинувачення як на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та їх належності, допустимості, а саме законності проведення допиту в якості свідка директора КЗО «НРЦ «Горлиця» ДОР» ОСОБА_10 , дотримання вимог ст. ст. 276-279 КПК України під час вручення повідомлення про зміну підозри та інше, не є предметом дослідження у підготовчому судовому засіданні, тому вказане не може бути підставою для повернення обвинувального акта.

Твердження суду як на підставу для повернення обвинувального акта на відсутність викладу в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, на думку апелянта, не відповідає дійсності, оскільки відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та сформульоване конкретне обвинувачення, яке повинно бути перевірене судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 та ч.3 ст. 191 КК України, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування та недотримання вимог ч.2 ст.109 під час його складання, про які вказується судом в оскаржуваній ухвалі, також на думку апелянта, не є підставою для повернення обвинувального акту.
Зазначає, що наслідком таких дій підозрюваного стало винесення 26.07.2016 слідчим ОСОБА_11 постанови про зупинення досудового розслідування і оголошення підозрюваного ОСОБА_7 у розшук, законність та обґрунтованість якої перевірялась слідчим суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 , за результатом чого слідчим суддею прийнято ухвалу від 04.08.2016 про залишення без задоволення вказаної скарги.
Щодо допиту в якості свідка директора КЗО «НРЦ «Горлиця» ДОР» ОСОБА_10 , яка в обвинувальному акті зазначена потерпілою та згідно реєстру матеріалів досудового розслідування потерпілою не визнавалась, то апелянт вважає, що за п.2. ч.3 ст. 58 КПК України повноваження представника потерпілого на участь у кримінальному провадженні підтверджуються копією установчих документів юридичної особи, - якщо представником потерпілого є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа ОСОБА_10 в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0003124 не зазначалась в якості потерпілого, правовий статус якого регулюється ст.ст.55-57 КПК України. Потерпілим у вказаному обвинувальному акті вказано КЗО «НРЦ «Горлиця» ДОР», а ОСОБА_10 , згідно положень ч.2,3 ст.58 КПК України, являється представником потерпілого, про що зазначено прокурором в обвинувальному акті.
Щодо не проведення допиту обвинуваченого по обставинам
зміненого повідомлення про підозру від 22.07.2016 року прокурор вважає, що підозрюваний ОСОБА_7 в період з 22.07.2016 по 26.07.2016 не з`являвся за
викликом до слідчого для проведення необхідних процесуальних дій за його
участю, за місцем мешкання був відсутній, на телефонні дзвінки слідчого не
відповідав, своє місце перебування органу досудового розслідування не
повідомляв, всупереч положенням ухвали слідчого судді про обрання
запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання від 03.06.2016 року. У
зв`язку із цим слідчим зазначене повідомлення про зміну раніше

повідомленої підозри вручено у відповідності до вимог ч.1 ст. 278 КПК

України та в подальшому органом досудового розслідування приймалось

процесуальне рішення про зупинення досудового розслідування та

оголошення підозрюваного ОСОБА_7 у розшук, законність та

обґрунтованість чого перевірялась слідчим суддею Амур-

Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

В подальшому, після встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 та відновлення 16.08.2016 досудового розслідування, слідчим проведено відповідний його допит, що на думку апелянта, в повному обсязі спростовує висновки суду з цього приводу, сформульовані на підставі клопотання сторони захисту.

Щодо невиконання вимог ст. 290 КПК України під час

досудового розслідування прокурор зазначив, що 16.08.2016 стороні захисту надано доступ до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження

№0003124 в повному обсязі, про що складено відповідний

протокол, зауважень і доповнень до якого не надходило. У зв`язку із цим

висновок суду про будь-які порушення під час відкриття матеріалів стороною

обвинувачення підозрюваному та його захиснику, на його думку, є необґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та прохала її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, встановлений ст. 291 КПК України.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як видно з ухвали, суд повертаючи обвинувальний акт прокурору, правильно вказав, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст.291 КПК України, адже в ньому немає належного викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, з якого б вбачалась правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 191 КК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і про те, що неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч.1 ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню, неконкретне обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, протиріччя, порушує право обвинуваченого на захист. Змінена підозра ОСОБА_7 та адвокату, як видно з наявних матеріалів, - не вручалась.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

У доданому до обвинувального акта реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено даних про визнання потерпілого по кримінальному провадженню, в той час як у обвинувальному акті потерпілим зазначено КЗО «Навчально-реабілітаційний центр «Горлиця» в особі директора ОСОБА_10 . Більш того, в ході досудового розслідування вона допитувалась як свідок, і з матеріалів справи не вбачається про визнання ОСОБА_10 представником потерпілої організації.

В ході апеляційного розгляду найшли і інші недоліки органу досудового слідства, наведені в ухвалі суду.

З тексту ухвали суду вбачається, що вона є належною, обґрунтованою, вмотивованою та законною.

Апеляційний суд вважає, що зазначені недоліки обвинувального акту, - є перешкодою для розгляду справи по суті.

Без усунення вказаних недоліків районний суд позбавлений можливості розглянути справу по суті.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність постановленої судом першої інстанції ухвали та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4