Провадження № 1-КП/522/169/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2017 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0008156 від 23.10.2016 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі Республіки Грузія, громадянин Грузії, грузина, не одруженого, освіта середня, непрацюючого, без постійного місця проживання, раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В
23 жовтня 2016 року приблизно о 18:30 годині ОСОБА_4 , діючи спільно за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи біля будинку № 51 по вул. Пушкінській в м. Одесі, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити, по заздалегідь розподіленим ролям, згідно яких особа залишилася спостерігати за навколишнім оточенням, забезпечуючи безперешкодне скоєння злочину, а ОСОБА_4 , згідно відведеної йому ролі, шляхом розбиття скла передньої правої дверці належного потерпілому ОСОБА_6 автомобіля «Toyota Carina», державний номерний знак НОМЕР_1 , таємно викрали належне останньому майно, а саме:

- чоловіча сумка, чорного кольору, вартістю 600 гривень, в якій знаходились:

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , який матеріальної цінності не має,

- ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_6 , який матеріальної цінності не має,

- мобільний телефон «Nokia Asha 200», ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 550 гривень,

- сім картка мобільного оператора «МТС» з абонентським номером НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності не має,

- зарядний пристрій до мобільного телефону марки «iPhone» білого кольору, вартістю 100 гривень,

- книга для документів, чорного кольору, вартістю 50 гривень,

- технічний паспорт та страховка на автомобіль, які матеріальної цінності не мають,

- грошові кошти у розмірі 1006 гривень, а всього на загальну суму 2 306 гривень.

Будучи викритими під час вчинення зазначеного кримінального співробітниками поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з місця скоєння злочину зникли. Однак, незабаром були затримані працівниками поліції і викриті у скоєномузлочині, а викрадене у них у присутності понятих вилучено.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив обставини, зазначені в даному вироку, не оспорюючи доказів у кримінальному проваджені щодо обставин їхнього скоєння. У вчиненому розкаявся, провадження просив розглянути в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, з урахуванням повного визнання ОСОБА_4 своєї провини в інкримінованому йому злочині за ст. 186 ч.2 КК України, правильного розуміння ним та іншими учасниками процесу встановлених судом обставин, їх згоди і відсутності сумніву в добровільності та істинності позицій, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 186 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують покарання.

Суд зокрема враховує: першу судимість ОСОБА_4 , його позитивну характеристику, щиросердне визнання і каяття, важкий стан здоров`я /позаленгеновый туберкульоз/, відсутність шкоди і з урахуванням всіх обставин справи, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки його виправлення і перевиховання можливі тільки в умовах ізоляції від суспільства.

В той же час, зважаючи на те, що на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIII від 22.12.2016 в установленому порядку ОСОБА_4 визнано хворими на активну форму туберкульозу, та сам ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти застосування до нього судом акта про амністію, суд вважає можливим застосувати до нього дію п.«г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст.ст. 349 ч.3, 368-371, 373-376 КПК України, суд. -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_4 п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від призначеного судом покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді утримання під вартою - скасувати, звільнивши його ОСОБА_9 з-під варти із залу суду негайно.

Речові докази у справі:

- компакт-диск із відеофайлами - зберігати в матеріалах кримінального провадження,

- чоловіча сумка, гаманець, паспорт, ідентифікаційний код, мобільний телефон «Nokia Asha 200», сім картка мобільного оператора «МТС», технічний паспорт та страховка на автомобіль, грошові кошти в сумі в розмірі 1006 гривень та зарядний пристрій - вважати повернутими за належністю потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляція в Апеляційний суд Одеської області через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1
24.11.2017