Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2017 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 15 червня 2017 року у кримінальному провадженні № 0005371,
в с т а н о в и в:

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 06 квітня 2017 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсона, зареєстрованого на АДРЕСА_1 , проживаючого на АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 3 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Прийняте рішення щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він 28 грудня 2015 року близько 13 години, знаходячись біля під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_3 , дочекавшись та піднявшись по сходах слідом за малолітніми ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на другий поверх до квартири АДРЕСА_4 , шляхом перешкоджання ОСОБА_8 зачинити вхідні двері проник до квартири, де у присутності вказаних малолітніх, відкрито заволодів належним ОСОБА_9 ноутбуком «LenovoIdea Pad S 110», вартістю 4200 грн. Після чого, з метою утримання вилученого майна, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , яке виразилося у відштовхуванні та нанесенні двох ударів рукою в область голови останнього, та з погрозою застосування такого насильства щодо нього, яке виразилось у замахуванні рукою для завдання удару, з метою залякування, зник з місця події.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 15 червня 2017 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Як убачається зі змісту касаційної скарги з доповненнями, захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого внаслідок суворості, просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. З урахуванням даних про особу винного, обставин, що пом`якшують покарання, виправлення ОСОБА_5 вважає можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі. На думку захисника, суд безпідставно не застосував щодо засудженого положення ст. 75 КК, що призвело до суворості призначеного йому покарання. В порушення вимог ст. 419 КПК, залишивши вирок місцевого суду без зміни, апеляційний суд доводів захисника в частині призначеного ОСОБА_5 покарання належним чином не перевірив, ґрунтовних відповідей на них не дав, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_5 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 3 ст. 186 КК у касаційній скарзі захисником не оспорюються.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, обираючи ОСОБА_5 покарання, суд повною мірою врахував тяжкість злочину, який згідно ст. 12 КК відноситься до категорії тяжких та вчинений по відношенню до малолітніх, а тому дійшов правильного висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 лише в умовах відбування покарання у виді позбавлення волі без застосування положень ст. 75 КК.

Разом з тим, врахувавши, що ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, проходить лікування від наркоманії, суд обґрунтовано призначив йому покарання за ч. 3 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки, яке є мінімальним у межах санкції вказаної норми.

Перевіривши вирок за апеляцією захисника, доводи якої є аналогічними доводам її касаційної скарги, апеляційний суд обґрунтовано визнав їх неспроможними та з наведенням відповідних мотивів ухваленого рішення правильно залишив вирок місцевого суду без зміни.

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Призначене ОСОБА_5 покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Підстав вважати його явно несправедливим через суворість, на що захисник ОСОБА_4 фактично послалась у касаційній скарзі, колегія суддів не убачає.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника та доданих до неї копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 15 червня 2017 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3