Справа № 631/1890/15-к
Провадження № 1-кп/642/395/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старовірівка Нововодолажського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня, працюючому водієм амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Старовірівка, не одруженому, зареєстрованому АДРЕСА_1 , раніше не судимому,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
23 жовтня 2014 року близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , управляючи мотоциклом «Іж-Планета 3» з коляскою без документів та реєстраційного номера, з увімкненим ближнім світлом ліхтаря рухався по автодорозі вулиці Гагаріна с. Старовірівка Нововодолажського району Харківської області у напрямку центра с. Старовірівка яка була освітлена вуличними ліхтарями. В районі домоволодіння №60, яке розташоване по вулиці Гагаріна с. Старовірівка, ОСОБА_6 , рухаючись по вказаному мотоциклі побачив, що в зустрічному напрямку йшла ОСОБА_7 по середині проїжджої частини дороги. В процесі подальшого руху ОСОБА_6 повертаючи на мотоциклі праворуч, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

В результаті наїзду на пішохода ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи №29/94-ОКБт/14 від 27 січня 2015 року виявлені ушкодження:

Грудної клітини: точкові рани в правій підключичній області; синець на передній поверхні грудної клітини, в верхній третині, на ділянці, що розташована від області проекції передньої поверхні правого плечового суглобу, в правій навколо ключичній області між правою передньою пахвовую лінією та лівою середньо-ключичною лінією, між проекцією лівої ключиці та проекцією 4-го міжребрового простору справа, а також між проекцією лівої ключиці та проекцією 2-го міжребрового простору зліва; травма правої ключиці у вигляді повного відриву ключично-акроміального зчленування, з вивихом суглобової поверхні доверху, ушкодження грудино- ключичного зчленування у вигляді неповного його відриву та вивихом суглобової поверхні в середину;

Кінцівок: точкові рани в лівому ліктьовому згині; синець на розгинальній поверхні в верхній третині лівого передпліччя, та на зовнішній поверхні області проекції лівого ліктьового суглобу; синець на внутрішній поверхні в нижній третині правого плеча, внутрішній поверхні області проекції правого плечового суглобу; два синця на зовнішній поверхні в верхній третині правого стегна; синець на зовнішній поверхні і області проекції правого колінного суглобу; синець на передній та зовнішній поверхні в верхній та середній третині правої гомілки; садно на зовнішній поверхні в нижній третині правої гомілки; синець та садно на задній та внутрішній поверхні в нижній третині лівої гомілки; лінійний перелом середньої третини правої малогомілкової кістки; лінійний перелом правої медіальної кісточки без зміщення;

Закрита травма грудної клітини у вигляді відривів ключично-акроміального та грудино-ключичного зчленування утворилися за єдиним механізмом, при одноразової ударної дії тупого твердого предмету з необмеженою поверхнею, більш ймовірно, в результаті одноразового падіння на праве плече з наданням тілу прискорення.

Травма правої гомілки у вигляді закритого лінійного перелому середньої третини малогомілкової кістки, закритого лінійного перелому правої медіальної кісточки, синця на передній та зовнішній поверхні в верхній та середній третині правої гомілки, садна на зовнішній поверхні в нижній третині правої гомілки,- утворилися за єдиним механізмом, від одноразової ударної дії тупого твердого предмету.

Зазначені інші синці на кінцівках утворилися від одноразових ударних дій тупих твердих предметів.

Садно на лівій гомілці утворилося від одноразової дії удару-тертя тупого твердого предмету.

Зазначені ушкодження до причини смерті відношення не мають, та в своїй сукупності, могли бути отримані в результаті дорожньо-транспортної пригоди, при зіткненні транспортного засобу з постраждалою, та не могли бути отримані в результаті падіння з висоти «власного зросту».

Вказані ушкодження не могли бути нанесені постраждалою собі власноруч, тобто самостійно.

Керуючись п.4.8 «правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6, вищевказані ушкодження носять ознаки:

Зазначені синці на кінцівках та садно на лівій гомілці, як окремо так і сукупно, - легкого тілесного ушкодження;

Зазначена травма грудної клітини, - тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я;

Зазначена травма правої гомілки,- тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я;

Вказані ушкодження не є небезпечними для життя.

Згідно висновку автотехнічної експертизи № 457/15 від 28 серпня 2015 року в даній дорожній обстановці водій мотоцикла «Іж-Планета 3» ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України.

В діях водія мотоцикла «Іж-Планета 3» ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП.

У даній дорожній обстановці водій «Іж-Планета 3» ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_6 вказав, що визнає свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, але відмовився від надання будь-яких пояснень. В судових дебатах просив його виправдати у зв`язку з недостатністю доказів його винуватості.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 вказала, що вона являється дочкою ОСОБА_7 , яка постраждала від ДТП за участю ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 , знаходячись за кермом мотоцикла, порушив правила дорожнього руху здійснив наїзд на матір, яку привели після ДТП додому. Через деякий час мати була госпіталізована до лікарні, де через деякий час померла. Хоча у висновку медичної експертизи і вказано на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою та смертю матері, але вважає, що саме дорожньо-транспортна пригода стала підґрунтям смерті матері.

На лікування матері були витрачені значні кошти, які звинувачений не має наміру відшкодовувати. Кошти, які вона витратила на лікування та догляд складає 11140 грн., а також спричинена моральна шкода, яку вона оцінила в 50000 грн.

Заяву про скоєння злочину готувала вона. В заяві вказане прізвище ОСОБА_9 , хоча в паспорті прізвище вказане ОСОБА_10 . Ця невідповідність виникла з причини, що в різних документах по різному вказане прізвище матері, в деяких ОСОБА_9 , а в деяких ОСОБА_10 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що він не був очевидцем ДТП, але 23 жовтня 2014 року близько 18 години практично принесли додому його дружину ОСОБА_7 , яку збили на дорозі мотоциклом. Вона вказувала, що йшла по дорозі і була збита мотоциклом, яким керував ОСОБА_6 .

Дружина в день ДТП відмовилась від госпіталізації, але через деякий час їй стало зле і вона змушена була госпіталізуватися до лікарні. Знаходячись у лікарні дружина померла.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що 23 жовтня 2014 року у вечірній час він в якості пасажира їхав на мотоциклі, яким керував ОСОБА_6 .

Вони їхали по вул. Гагаріна в с. Старовірівка Нововодолазького району, було темно. Як саме був здійснений наїзд він не бачив, оскільки знаходився позаду водія і знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

Після ДТП вони зупинилися. Потерпіла знаходилась на проїжджій частині дороги і лежала на землі. Самостійно піднятися вона не могла.

Практично після ДТП на автомобілі зупинився свідок ОСОБА_13 , який запропонував допомогу. Потерпілу відвели додому. Вона була при свідомості. Видимих тілесних ушкоджень на потерпілі він не бачив.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що 23 жовтня 2014 року він на автомобілі рухався по вулиці Гагаріна села Старовірівка Нововодолазького району. Він побачив, що на узбіччі стоїть мотоцикл, а на проїжджій частині лежить жінка. Він зрозумів, що жінку збили мотоциклом. Він запропоновував жінку відвести додому, що і було зроблено. Обставини ДТП йому не відомі.

Крім того, у судовому засіданні прокурор в якості доказів винуватості ОСОБА_6 було надано:

Витяг з ЄРДР, про внесення відомостей про скоєння злочину за правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 286 КК України, за заявою ОСОБА_14 про скоєння ДТП, від якого вона отримала тілесні ушкодження.

Заяву ОСОБА_14 про те, що 23 жовтня 2014 року близько 19 години по вул. Гагаріна в с. Старовірівка на неї був здійснений наїзд мотоциклом, пізніше від чоловіка їй стало відомо, що за кермом мотоцикла знаходився ОСОБА_15 .

Висновок експерта №29/94-ОКБт/14, якими встановлено наявність тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_7 .

Грудної клітини: точкові рани в правій підключичній області; синець на передній поверхні грудної клітини, в верхній третині, на ділянці, що розташована від області проекції передньої поверхні правого плечового суглобу, в правій навколо ключичній області між правою передньою пахвовую лінією та лівою середньо-ключичною лінією, між проекцією лівої ключиці та проекцією 4-го міжребрового простору справа, а також між проекцією лівої ключиці та проекцією 2-го міжребрового простору зліва; травма правої ключиці у вигляді повного відриву ключично-акроміального зчленування, з вивихом суглобової поверхні доверху, ушкодження грудино- ключичного зчленування у вигляді неповного його відриву та вивихом суглобової поверхні в середину;

Кінцівок: точкові рани в лівому ліктьовому згині; синець на розгинальній поверхні в верхній третині лівого передпліччя, та на зовнішній поверхні області проекції лівого ліктьового суглобу; синець на внутрішній поверхні в нижній третині правого плеча, внутрішній поверхні області проекції правого плечового суглобу; два синця на зовнішній поверхні в верхній третині правого стегна; синець на зовнішній поверхні і області проекції правого колінного суглобу; синець на передній та зовнішній поверхні в верхній та середній третині правої гомілки; садно на зовнішній поверхні в нижній третині правої гомілки; синець та садно на задній та внутрішній поверхні в нижній третині лівої гомілки; лінійний перелом середньої третини правої малогомілкової кістки; лінійний перелом правої медіальної кісточки без зміщення;

Закрита травма грудної клітини у вигляді відривів ключично-акроміального та грудино-ключичного зчленування утворилися за єдиним механізмом, при одноразової ударної дії тупого твердого предмету з необмеженою поверхнею, більш ймовірно, в результаті одноразового падіння на праве плече з наданням тілу прискорення.

Травма правої гомілки у вигляді закритого лінійного перелому середньої третини малогомілкової кістки, закритого лінійного перелому правої медіальної кісточки, синця на передній та зовнішній поверхні в верхній та середній третині правої гомілки, садна на зовнішній поверхні в нижній третині правої гомілки,- утворилися за єдиним механізмом, від одноразової ударної дії тупого твердого предмету.

Зазначені інші синці на кінцівках утворилися від одноразових ударних дій тупих твердих предметів.

Садно на лівій гомілці утворилося від одноразової дії удару-тертя тупого твердого предмету.

Зазначені ушкодження до причини смерті відношення не мають, та в своїй сукупності, могли бути отримані в результаті дорожньо-транспортної пригоди, при зіткненні транспортного засобу з постраждалою, та не могли бути отримані в результаті падіння з висоти «власного зросту».

Вказані ушкодження не могли бути нанесені постраждалою собі власноруч, тобто самостійно.

Керуючись п.4.8 «правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6, вищевказані ушкодження носять ознаки:

Зазначені синці на кінцівках та садно на лівій гомілці, як окремо так і сукупно, - легкого тілесного ушкодження;

Зазначена травма грудної клітини, - тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я;

Зазначена травма правої гомілки,- тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я;

Вказані ушкодження не є небезпечними для життя.

Протокол огляду транспортного засобу від 06 листопада 2014 року, в ході якого слідчий оглянув мотоцикл «Іж-Планета 3», не встановивши наявності ушкоджень транспортного засобу. Транспортній засіб був вилучений та направлений на майданчик тимчасового утримання.

Протокол огляду від 18 вересня 2015 року мотоцикла «Іж-Планета 3» червоного кольору з коляскою без документів та реєстраційного номера, з відсутністю пошкоджень.

Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22 січня 2015 року за участю ОСОБА_6 , в якому зафіксована обстановка, яка була на момент ДТП 23 жовтня 2014 року.

Протокол проведення слідчого експерименту від 15 червня 2015 року за участю ОСОБА_6 , який вказав за яких обставин була скоєна дорожньо-транспортна пригода.

Висновок експерта №457/15 від 28 серпня 2015 року, відповідно до якої в даній дорожній обстановці водій мотоцикла «Іж-Планета 3» ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України.

В діях водія мотоцикла «Іж-Планета 3» ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП.

У даній дорожній обстановці водій «Іж-Планета 3» ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Стороною захисту при дослідженні доказів вказано, що усі докази, за винятком судово-медичної експертизи являються недопустимими, оскільки зібрані всупереч вимог КПК України, оскільки слідчий експеримент проведений з ОСОБА_6 проведений в статусі свідка ОСОБА_6 і на підставі цієї слідчої дії виконана автотехнічна експертиза. При виконанні вказаних слідчих дій порушено право на захист ОСОБА_6 , якому не роз`яснювалося право на захист і він мав право не надавати пояснень.

Заява потерпілої виконана на комп`ютері і в заяві неправильно вказане прізвище заявника ОСОБА_9 , хоча відповідно до паспорту вона має прізвище ОСОБА_10 .

Просив винести виправдувальний вирок.

Суд вважає, що усі докази, надані прокурором у судовому засіданні являються належними та допустимими, оскільки зібрані відповідно до вимог КПК України в рамках даного кримінального провадження.

Доводи сторони захисту стосовно недопустимості усіх доказів за винятком судово-медичної експертизи на думку суду не мають правового підґрунтя.

Постановою Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 09 червня 2016 року по справі №5-360кс15 розглядалась питання про допустимість доказів, а саме протоколу слідчого експерименту з подальшим проведенням експертизи зі свідком, а в подальшому пред`явлення підозри.

Суд в своєму рішенні вказав, що Конституційний Суд України у рішенні № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України зазначив, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України про те, що «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом», дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання. Аналіз положень частини другої цієї статті в редакції від 13 квітня 2012 року дає підстави зробити висновок, що саме вчинення з цією метою стороною обвинувачення діянь, які істотно порушують права і основоположні свободи людини, має наслідком визнання отриманих у такий неправомірний спосіб доказів недопустимими.

Пунктом 6 частини другої статті 87 КПК в редакції від 13 квітня 2012 року передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод діяння з отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

Суд приходить до висновку про відсутність істотного порушення прав та свобод ОСОБА_6 а відтак і відсутність підстав вважати недопустимими доказами відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди, надані ним як свідком під час проведення слідчого експерименту.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд визнає його щире каяття.

Обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_6 повинен нести покарання, не пов`язане з позбавленням волі, оскільки його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства.

Суд також вважає за необхідне призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Враховуючи усі обставини злочину, суд вважає, що в даному випадку можливе застосування ст. 75 КК України, з обмеженнями, встановленими ст. 76 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

В задоволенні цивільного позову суд вважає за необхідне відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Ст. 127 ч.2 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
В даному випадку причинно-наслідкового зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою та смертю потерпілої ОСОБА_7 не встановлено.

Сама потерпіла з позовом про стягнення моральної шкоди не зверталася. Цивільним позивачем ОСОБА_5 не доведено в чому полягає завдання їй моральної шкоди та відповідно не надала доказів завдання такої шкоди звинуваченим.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди суд також вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині за недоведеністю, оскільки цивільним позивачем до суду не надано жодного доказу в підтвердження своїх позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 373-374КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді двох років обмеження волі з позбавленням права управління транспортними засобами строком на два роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від основного покарання з випробувальним терміном на один рік, зобов`язавши засудженого у відповідності до ст. 76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази мотоцикл «Іж-Планета 3», що знаходяться на зберіганні Новодолазькому відділу поліції повернути ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на залучення експерта при проведенні автотехнічної експертизи у розмірі 736 грн. 56 коп.

В задоволенні цивільного позову про стягнення моральної та матеріальної шкоди відмовити в повному обсязі.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1