АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2017 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою частково задоволено клопотання прокурора групи прокурорів прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно та накладено арешт з забороною розпорядження на частку нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 93881188 від 07.08.2017 належить ОСОБА_8 ; накладено арешт з забороною розпорядження та користування на автомобіль Porshe Cayenne, 2013 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на який згідно реєстраційної картки ТЗ належить ОСОБА_8 , з передачею на відповідальне зберігання Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, власник майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2017 року.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що ухвалою слідчого судді від 10.04.2017 року було скасовано арешт, накладений на вказане майно. Однак, незважаючи на це сторона обвинувачення знову звернулась з клопотанням про накладення арешту на зазначене майно, яке було задоволено. Разом з тим, задовольняючи клопотання, слідчий суддя не прийняв до уваги, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 не є спільною власністю подружжя ОСОБА_9 , оскільки подаровано ОСОБА_10 її матір`ю на підставі договору дарування. Автомобіль Porshe Cayenne, належить ОСОБА_10 та придбаний за кошти подаровані її матір`ю, оскільки ОСОБА_10 не є підозрюваною на це майно не може бути накладено арешт.

Заслухавши доповідь судді, думку власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів справи, управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001289 від 27.04.2017 року, за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 256 КК України.
09.08.2017 рокупрокурор групи прокурорів прокурор відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, перелік та ідентифікуючи ознаки якого наведені в клопотанні сторони обвинувачення, посилаючись на наявність правових підстав, передбачених ч. 2, 5 ст. 170 КПК України.

11.08.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання прокурора задоволено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання прокурора, слід визнати обґрунтованими.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Задовольняючи дане клопотання прокурора, внесене в межах кримінального провадження №0001289, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав поясненнясторони обвинувачення, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні прокурора, оскільки санкція статті за кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 передбачає додаткову міру покарання у виді конфіскації майна, тобто наявні правові підстави для накладення арешту на майно, передбачені ч. 5 ст. 170 КПК України.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання сторони обвинувачення та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, з підстав застосування можливої конфіскації майна.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 та автомобіль були придбані ОСОБА_10 окремо за власні кошти, а відтак це майно не може бути арештоване, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки виходячи з положень ст. 60 СК України, відповідно до якої кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на зазначене майно.

Разом з тим, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, перелік та ідентифікуючи ознаки якого наведені в клопотанні сторони обвинувачення, слідчий суддя необґрунтовано наклав заборону користуватись вказаним рухомими та нерухомим майном.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, може бути застосована лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Однак, на думку колегії суддів, накладення арешту на майно вже само по собі позбавляє власника майна можливості відчужити це майно, а заборона використання житлового приміщення особами, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні взагалі не допускається, а відтак застосування заборони користуватись майном в даному випадку є необгрутованим та недоцільним.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_7 , скасування ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2017 року, з постановленням нової ухвали, якою клопотання прокурора групи прокурорів прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно підлягає частковому задоволенню, накладенню арешту на майно, перелік якого та ідентифікуючи ознаки наведені в клопотанні сторони обвинувачення, без застосування заборони користуватись цим майном.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2017 року, якою частково задоволено клопотання прокурора групи прокурорів прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно та накладено арешт з забороною розпорядження на частку нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 93881188 від 07.08.2017 належить ОСОБА_8 ; накладено арешт з забороною розпорядження та користування на автомобіль Porshe Cayenne, 2013 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на який згідно реєстраційної картки ТЗ належить ОСОБА_8 , з передачею на відповідальне зберігання Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора групи прокурорів прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно з забороною розпорядження на частку нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 93881188 від 07.08.2017 належить ОСОБА_8 ; з забороною розпорядження та користування на автомобіль Porshe Cayenne, 2013 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на який згідно реєстраційної картки ТЗ належить ОСОБА_8 задовольнити частково.

Накласти арешт на частку нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 93881188 від 07.08.2017 належить ОСОБА_8 ; автомобіль Porshe Cayenne, 2013 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на який згідно реєстраційної картки ТЗ належить ОСОБА_8 .

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/4370/2017 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_13
Доповідач: ОСОБА_1