АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №641/989/17-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1777/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження №11кп/790/1777/17 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 травня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02.03.1990 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.141 КК УРСР на 3 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

- 24.01.1991 року Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.229-6 КК УРСР на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 17.07.1995 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.140 КК України (в редакції від 1960 року) на 3 роки позбавлення волі;

- 10.03.1998 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.140 КК України (в редакції від 1960 року) на 2 роки позбавлення волі;

- 05.09.2000 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.140 КК України (в редакції від 1960 року) на 3 роки, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

- 08.10.2002 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 15.04.2009 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309, ч.2 ст.185, ст.395 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 22.06.2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ст.395 КК України на 1 рік 7 місяців позбавлення волі;

- 11.01.2012 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 06.03.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- 11.10.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,-

засуджено за:

- ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2016 року та покарання за цим вироком, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання 4 роки позбавлення волі.

Як встановив суд, 22 серпня 2016 приблизно о 12:00, знаходячись біля кіоску № НОМЕР_1 , розташованого на ринку «ТОВ Тракторозаводський» за адресою: м. Харків, вул. Бекетова, 21, ОСОБА_7 підійшов ззаду до дитячої колиски, біля якої стояла власниця колиски ОСОБА_8 , та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав з кишені, якою оснащена колиска, гаманець з грошима в розмірі 20 доларів США, що в перерахунку згідно з офіційним курсом Національного Банку України станом на 22.08.2016 становить 505 гривень 24 копійки, після чого намагався зникнути з викраденим майном, проте свій умисел не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, бо був затриманий співробітниками ринку.
06 вересня 2016 року, близько 11.00 год., перебуваючи в приміщенні аптеки «911» за адресою: м. Харків, вул. Тарасівська, 3, ОСОБА_7 побачив як раніше йому незнайома ОСОБА_9 поклала в задню зовнішню кишеню біля ручки дитячого візка свій мобільний телефон.
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з вищевказаної кишені дитячого візка, витягнув мобільний телефон ТМ «iPhone» моделі «6S+», який належав ОСОБА_9 , вартістю 14677 грн., тим самим таємно викрав його, із викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, обвинувачений посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого в наслідок суворості. Зазначив, що суд не врахував наявність на його утриманні неповнолітньої дитина, 2001 року народження, та його дружини, яка хворіє цирозом печінки. Указав, що він вчинив злочини середньої тяжкості, має на утриманні неповнолітню дитину, а тому підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році». Просить вирок змінити, призначити йому більш м`яке покарання та звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України.

При цьому враховано характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також обставину, що пом`якшує покарання щире каяття.

Разом з тим враховуючи, що ОСОБА_7 будучи раніше одинадцять разів судимий, у тому числі за вчинення умисних, корисливих злочинів проти власності, знову вчинив аналогічні кримінальні правопорушення проти власності, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_7 , суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства і призначив останньому за сукупністю злочинів згідно вимог ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання, вид і розмір якого колегія суддів вважає достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Що стосується доводів обвинуваченого про наявність в нього хворої на цироз печінки дружини, то це само по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для пом`якшення призначеного покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим і підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині - відсутні.

Разом з тим, заявлене в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_7 клопотання про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягає задоволенню.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винним у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей - інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, вирок щодо нього не набрав законної сили, на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» його дитина, 2001 року народження, не досягла 18 років, і даних щодо позбавлення обвинуваченого батьківських прав матеріали кримінального провадження не містять.

Підстави, передбачені ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», які унеможливлюють застосування амністії до обвинуваченого, - відсутні.

З огляду на наведене ОСОБА_7 , на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягає звільненню від відбування покарання, призначеного йому вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 травня 2017 року.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

На підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію в 2016 році звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного йому вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 травня 2018 року.

Звільнити ОСОБА_7 з під варти в залі суду негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: