н/п 1-кп/640/838/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2017 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, працюючого ливарником, розлученого, з середньо-спеціальною освітою, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, маючого на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122, -
24 травня 2017 року приблизно о 22.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку №13 по вул.Галини Нікітіної в м.Харкові, в ході конфлікту з ОСОБА_6 , яки виник на грунті особистих раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у формі спричинення тілесних ушкоджень, бажаючи їх настання, тримаючи в руках бейсбольну биту, стоячи позаду ОСОБА_6 , наніс останньому один удар вищевказаною бейсбольною битою в область верхньої третини правої великогомілкової кістки, від чого ОСОБА_6 впав у канаву, яка проходила вздовж дороги. Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , стоячи зверху, завдав останньому ще один удар вищевказаною бейсбольною битою в область верхньої третини правої великогомілкової кістки ОСОБА_6 . В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи №5531-Ая/17 від 29.08.2017 року були спричинені наступні тілесні ушкодження: спіралевидний перелом великомілкової кістки на рівні верхньої третини діафіза зі зміщенням кісткових уламків, який утворився від травматичної дії тупого твердого предмета, який по критерію тривалості розладу здоров`я відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав в повному обсязі, щиро розкаялась, підтвердивши обставини вчинення злочину, викладені вище у даному вироку.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позицій.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, суд вважає доведеною в повному обсязі.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, не одружений.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує як характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, так і його наслідків, конкретні обставини по справі, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, і вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки його виправлення можливе без ізоляції.
Потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди у сумі 1000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Майнова шкода, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди завданої потерпілому підлягають задоволенню.
Крім того, суд задовольняє клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 року" та зазначає наступне:
Відповідно до положень ч. 2 ст. 86 КК України, ч.2 ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", який набрав чинності 07.09.2017 року, установивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Як встановлено судом, ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої не позбавлений батьківських прав, а тому він підпадає під дію п. «в» ст. 1 вищевказаного Закону.
Наведене свідчить про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень Закону України "Про амністію у 2016".
Витрати кримінального провадження відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2016 році» суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.
У відповідності до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного за даним вироком покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
У відповідності до п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 в період іспитового строку 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі п. «в» ст. 1 Закон України "Про амністію у 2016" - звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 1000 грн.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання не вбачається.
Апеляційна скарга на вирок подається до судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя - ОСОБА_1