18 серпня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого,
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб СУ ГУ НП у м. Києві щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).
На обґрунтування скарги заявники зазначили, що 28.07.2017 вони звернулись до вказаного вище органу досудового розслідування з заявою про вчинення гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінальних правопорушень за ст. 185, ч. 1 ст. 194, ст. 356 КК України. Вказана заява отримана СУ ГУ НП у м. Києві того ж дня та зареєстрована під № 907. Водночас, на момент звернення зі скаргою до слідчого судді відомості про зазначене кримінальне правопорушення до ЄРДР не внесені.
На думку заявників, вказане свідчить про бездіяльність посадових осіб органу поліції, у зв`язку з цим заявники просили зобов`язати посадових осіб СУ ГУ НП у м. Києві внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення відповідно до їх повідомлення та розпочати розслідування.
У судове засідання заявники, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду скарги належним чином, не прибули, про поважність причини неявки не повідомили.
Слідчий СУ ГУ НП у м. Києві до суду також не прибув, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя, дослідивши скаргу та долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.
Статтею 2 КПК визначені завдання кримінального провадження, до яких, серед іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.
Крім того, процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під досудового розслідування покладається на слідчого суддю.
Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.
Відповідно до ст. 7 КПК зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам, до яких, серед інших, зокрема, віднесені законність (ст. 9 КПК), змагальність (ст. 22 КПК) та диспозитивність ( ст. 26 КПК).
Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, у силу ч. 3 ст. 306 КПК розгляд скарг на бездіяльність слідчого, у тому числі щодо невнесення слідчим відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала таку скаргу.
Наведена норма спрямована на дотримання учасниками кримінального провадження вимог принципів змагальності та диспозитивності.
Суть останнього визначена у ст. 26 КПК та передбачає, що сторони кримінальному провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.
Слідчий суддя, у свою чергу, відповідно до ч.6 ст. 22 КПК зобов`язаний, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
У той же час принцип змагальності у силу ст. 22 КПК саме на особу, яка звернулася з скаргою, покладає обов`язок обстоювання її правової позиції, доведення обставин, які вона вважає порушенням відповідних прав, свобод та законних інтересів.
Таким чином, слідчий суддя при вирішенні ініційованого заявниками питання зобов`язаний не лише дослідити надані ними матеріали, але й забезпечити їм право на безпосереднє відстоювання своєї позиції під час розгляду скарги.
Неприбуття заявників до суду унеможливило встановлення усіх обставин, які є необхідними для вирішення скарги по суті заявлених вимог, тобто перешкодило виконанню слідчим суддею покладених на нього обов`язків щодо об`єктивного та всебічного розгляду справи.
На підставі викладеного слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для залишення скарги без розгляду.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що прийняття такого рішення утворює найбільш сприятливе для заявників становище, оскільки у такому випадку останні мають право у визначеному законом порядку звернутись до слідчого судді з метою оскарження бездіяльності.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 2, 7, 9, 22, 303-306, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
Скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СУ ГУ НП в м. Києві залишити без розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1