АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №646/9472/16-к Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/90/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
УХВАЛА
Іменем України
23 січня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.12.2016р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з професійно-технічною освітою, неодружений, працюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий,

- 16.10.2000р. Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.140 КК України до 1року позбавлення волі, відповідно до ст.45 КК України, умовно з іспитовим строком 1рік та штрафом у розмірі 680 грн.;

- 13.02.2002р. Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.141, ч.2 ст.142, ст.42, 43 КК України до 5років 6місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 06.08.2009р. Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.296, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 6років 6місяців позбавлення волі;

- 04.11.2013р. Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 3років обмеження волі;

- 03.06.2014р. Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309, ст.71, 72 КК України до 2років 6місяців позбавлення волі,

засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4(чотирьох) років позбавлення волі.
Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат у порядку передбаченому ст.ст.100, 124 КПК України.

Вироком суду встановлено, 18.08.2016р. о 15год. 10хв., ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні магазину «Pronto», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Нетеченська, 25, діючи умисно, повторно, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливого мотиву, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, та він діє непомітно для оточуючих, викрав зі столу, за яким розміщено робочі ваги-мобільний телефон TM «LENOVO А6000», вартістю 1780грн. з двома сім-картами мобільного оператора «Лайф» та «Київстар», з картою пам`яті Micro SD, об`ємом пам`яті 8 Gb, в силікованому чохлі із захисною плівкою, вартість яких, в ході досудового розслідування не виявилось можливим, який належить ОСОБА_9 та вибіг з магазину. Після того, як ОСОБА_8 вибіг із магазину, продавець, яка помітила вчинення останнім викрадення свого мобільного телефону, вибігла на вулицю слідом за ним та почала окликати його, вимагаючи повернути мобільний телефон, однак, ОСОБА_8 , розуміючи, що він був викритий у скоєнні крадіжки, діючи умисно, повторно, з корисливого мотиву, з метою власної наживи, з умислом на відкрите викрадення чужого майна, не бажаючи повернути майно, здобуте злочинним шляхом, з місця скоєння злочину зник, маючи при цьому реальну можливість розпорядитися викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 1780грн.
Обвинувачений у поданій апеляції просить пом`якшити йому призначене покарання і врахувати сімей стан та стан його здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію прокурора, який вважав, що апеляція задоволенню не підлягає, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

З вироку суду (т.1 а.с.119-122) вбачається, що фактичні обставини встановлені згідно ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права оскаржувати їх в апеляційному порядку.

Оскільки ОСОБА_8 відкрито викрав чуже майна (грабіж), який він вчинив повторно то колегія суддів вважає, що ці його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.
Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст.65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, не одружений, працює неофіційно зварювальником у ТОВ «Рекламне агенство», з 24.10.2016 року перебуває на обліку КЗОЗ Обласний центр профілактики і боротьби зі СНІДом, злочин скоїв через 6 місяців після відбуття покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття, за відсутністю обставин, які б обтяжували покарання.

З урахуванням наведеного районний суд прийшов до правомірного висновку, за переконанням колегії суддів, що ОСОБА_8 слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі з його реальним відбуттям в межах санкції інкримінованої йому статті.

Такий підхід при призначенні покарання, колегія суддів находить таким, що в повній мірі відповідає вимогам процесуального закону і тим критеріям які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції призначив покарання, яке не можна вважати явно несправедливим у розумінні ст.414 КПК України, а тому його слід визнати справедливим.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.12.2016р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді