Справа № 697/1868/17
Провадження № 1-кп/697/156/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.09.2017 Канівський міськрайонний суд Черкаської області

у складі:головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі Черкаської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дворняші, Островського району, Псковської області, Російської федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше судимого 01.11.2010 року Апеляційним судом Черкаської області за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31.05.2016 невідбутий строк покарання у вигляді позбавлення волі було замінено на обмеження волі строком на 3 роки 6 місяців 9 днів, має відповідно до ст.89 КК України не зняту та непогашену судимість,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 390 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи засудженим 01.11.2010 Апеляційним судом Черкаської області за п.6 ч.2 ст.115, ч. 4 ст.187 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, відбував покарання в Черкаській ВК (№62) м. Черкаси. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31.05.2016 невідбутий строк покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_4 було замінено на обмеження волі строком на 3 роки 6 місяців 9 днів та з 26.07.2016 його було переведено для подальшого відбування покарання до Державної установи «Олександрівський виправний центр (№104)», що по вул. Незалежності України, 22-а, у смт. Олександрівка, Кіровоградської області. 25.06.2017, близько 15 години ОСОБА_4 , прибувши в супроводі співробітників виправного центру до території ПрАТ «Миронівська птахофабрика», що по вул. Польова, 1, в с. Степанці, Канівського району,Черкаської області, де працював різноробочим відповідно до трудового договору №Т-40/17 від 10.05.2017, діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання у вигляді обмеження волі, самовільно, без оформленого у встановленому законом порядку дозволу, на територію підприємства не зайшов та до роботи не приступив, а пішов у невідомому напрямку.

Під час проведення досудового розслідування 21.08.2017 між прокурором, обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України, в якій зазначено, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному в угоді діянні.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачуваний, захисник обвинуваченого, дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.390 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком апеляційного суду Черкаської області від 01.11.2010, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 187 та п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю та ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.05.2016, якою не відбутий строк покарання у вигляді позбавлення волі замінено на обмеження волі строком на 3 роки 6 місяців 9 днів, та остаточно призначити до відбуття ОСОБА_4 покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

Суд, проаналізувавши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, думку прокурора, захисника обвинуваченого, дійшов наступного висновку.

Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані за ч.1 ст.390 КК України, які згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнає. Встановлено, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, захисником обвинуваченого і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою зміні не підлягає.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369-371,373-374, 471, 473-474 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21.08.2017 року між прокурором Канівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , його захисником ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.390 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 390 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_4 частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Черкаської області від 01.11.2010, яким його засуджено за ч. 4 ст. 187 та п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю та ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.05.2016, якою не відбутий строк покарання у вигляді позбавлення волі замінено на обмеження волі строком на 3 роки 6 місяців 9 днів, та остаточно призначити до відбуття покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Термін відбуття покарання рахувати з 21.07.2017.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній - тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1