Провадження № 11-сс/792/199/18
Справа № 679/350/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі:
доповідача-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника
володільця майна ОСОБА_8 ,

слідчого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 березня 2018 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 березня 2018 року задоволено клопотання заступника начальника СВ Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 . Накладено арешт на мобільний телефон марки «Нокія», вилучений під час поверхневого огляду 11.03.2018 року у ОСОБА_10 , власником якого є останній, у вигляді заборони розпорядження вказаним майном.

Своє рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри про те, що вказаний мобільний телефон містить інформацію щодо можливих зв`язків з особами, які є співучасниками вказаного кримінального правопорушення, маршрути передавання, місце перебування, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, він підпадає під ознаки речей, визначених у ст.98 КПК України.

ОСОБА_10 , в поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвали нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на мобільний телефон марки «Нокія» , вилучений під час поверхневого огляду 11.03.2018 року у нього, власником якого він є.

Посилається на:

-Недоведеність обґрунтованої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України.

-Телефон не є виключним джерелом інформації, не є знаряддям кримінального правопорушення, так як не має доказів використання його в порубці дерев.

-В клопотанні про арешт телефону не наведено підстав та розумних підозр вважати, що він є речовим доказом кримінального правопорушення, не наведено обставин, які підтверджують, що незастосування заборони або обмеження користування, розпорядження власником телефону призведе до його приховування, пошкодження, псування, зникнення втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі.

-Ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику власника телефону та його представника.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку представника володільця майна, на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, слідчого про законність та обґрунтованість оскарженого рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів судової справи, 11.03.2018 року громадянином ОСОБА_11 було повідомлено, що в лісовому масиві, який розміщений в північно-західній стороні м.Нетішин, здійснено незаконну вирубку 117 хвойних дерев, а саме сосни. Після чого, зрізані стовбури дерев, невстановлені особи очистили від гілля і порізали на кряжі середньою довжиною по 1 метру для полегшення процесу завантаження, які погрузили на автомобіль ЗІЛ-131 р.н. НОМЕР_1 .

Відомості по даному факту 11.03.2018 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 та розпочате досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України (а.п.5).

З матеріалів кримінального провадження слідує, що 11.03.2018 року ОСОБА_10 , в порядку ст.208 КПК, затримано, як особу підозрювану у вчиненні злочину, під час чого проведено поверхневий огляд останнього, де в одній із кишень виявлено мобільний телефон марки «Нокія».

Постановою від 11.03.2018 року вказаний мобільний телефон визнано як речовий доказ, приєднано до кримінального провадження №000070 та залишено на зберіганні на території Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області.

12 березня 2018 року заступник начальника СВ Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Нетішинського міського суду з клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон марки «Нокія», вилучений під час поверхневого огляду 11.03.2018 року у ОСОБА_10 , власником якого є останній, у вигляді заборони користування та розпорядження вказаним майном.
Мотивував своє клопотання тим, що вказаний телефон є речовим доказом, він може містити інформацію щодо можливих зв`язків з особами, які є співучасниками вказаного кримінального правопорушення, встановити яких можливо лише шляхом опрацювання інформації про зв`язок, телекомунікаційні послуги, їх тривалість, зміст, маршрути передавання, місце перебування. Крім того, просить накласти на нього арешт з метою забезпечення його збереження та можливого відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Виходячи, як з цих положень закону, так і з завдань та мети арешту майна у кримінальному провадженні, визначених у цих же нормах закону, слідчий суддя підставно задовольнив клопотання слідчого, навівши в ухвалі обґрунтування такого рішення.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою запобігання приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказаний телефон, оскільки він відповідає критеріям, передбаченим ст. 170 КПК України.

Твердження апеляційної скарги про відсутність підстав для накладення арешту на майно є безпідставними, а посилання на відсутність підстав та розумних підозр вважати, що вказаний мобільний телефон є речовим доказом кримінального правопорушення не відповідають дійсності та спростовуються наявною в матеріалах провадження постановою заступника начальника СВ Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 11 березня 2018 року про визнання та приєднання речових доказів.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст.407, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу слідчого судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 березня 2018 року про накладення арешту на мобільний телефон марки «Нокія», вилучений під час поверхневого огляду 11.03.2018 року у ОСОБА_10 , власником якого є останній, у вигляді заборони розпорядження вказаним майном, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_5