УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" грудня 2017 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що на початку червня 2017 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_4 з проханням надати допомогу у виготовленні документів для проведення реконструкції квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , а саме збудування прибудови квартири. ОСОБА_4 пообіцяла з`ясувати вказане питання про що повідомити пізніше.
03.07.2017 приблизно о 12.00 ОСОБА_4 , перебуваючи біля приміщення кафе «Львівська майстерня шоколаду», розташованого по вул. Квітки-Основ`яненка, 12 в м. Харкові, під час зустрічі з ОСОБА_8 пояснила останньому, що для збудування прибудови необхідно отримати дозвіл Харківської міської ради на виділення земельної ділянки та дозвіл Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області (надалі ДАБІ) на початок будівництва, а після виконання робіт, дозвіл ДАБІ на введення завершеного об`єкту будівництва в експлуатацію та вказала, що процес отримання вказаних дозволів довготривалий та не має будь-якої гарантії, що вони будуть отримані, після чого ОСОБА_4 діючи умисно, маючи намір на підбурювання до надання службовим особам неправомірної вигоди, запевнила ОСОБА_8 , що питання про виділення земельної ділянки Харківською міською радою буде вирішено позитивно лише при умові надання Харківському міському голові ОСОБА_9 неправомірної вигоди у сумі 1000 доларів США, а безперешкодне отримання дозволів на початок робіт та введення об`єкту в експлуатацію можливе у разі надання неправомірної вигоди у сумі 2000 доларів США службовим особам ДАБІ.
Таким чином ОСОБА_4 шляхом умовляння та підкупом, а саме обіцянки отримання майнової вигоди в разі вчинення злочину, створила у ОСОБА_8 уяву про вигідність та навіть обов`язковість наданні Харківському міському голові ОСОБА_9 та службовим особам ДАБІ неправомірної вигоди для вирішення питань, пов`язаних з реконструкцією квартири, внаслідок чого ОСОБА_8 усвідомлюючи, що без надання вказаним службовим особам неправомірної вигоди не отримує необхідних погоджень та дозволів на будівництво прибудови та її оформлення, вимушений був погодитись на незаконну пропозицію ОСОБА_4
07.07.2017 приблизно о 18.00 ОСОБА_4 , перебуваючи біля приміщення кафе «Львівська майстерня шоколаду», розташованого по вул. Квітки-Основ`яненка, 12 в м. Харкові, реалізуючи свій злочинний умисел, підтвердила ОСОБА_8 умови про необхідність надання неправомірної вигоди Харківському міському голові ОСОБА_9 у сумі 1000 доларів США за вирішення Харківською міською радою питання про виділення земельної ділянки та службовим особам ДАБІ у сумі 2000 доларів США за надання дозволів на будівництво прибудови та її оформлення.
Таким чином ОСОБА_4 шляхом умовляння та підкупу підбурювала ОСОБА_8 до вчинення ним злочину - наданні неправомірної вигоди Харківському міському голові ОСОБА_9 за вирішення питання про виділення Харківською міською радою земельної ділянки та службовим особам ДАБІ за надання дозволів на будівництво прибудови та її оформлення.
20.12.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.
Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №103928416 від 15.11.2017 частина квартири АДРЕСА_4 належить ОСОБА_4 .
З урахуванням того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України, санкція якого передбачає можливу конфіскацію майна підозрюваного, слідство, враховуючи положення ст.170 КПК України, вважає за необхідне накласти арешт на вказане нерухоме майно, що належить на праві власності підозрюваній ОСОБА_4 з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
При цьому згідно ч. 2 ст. 172 КПК України прошу розглянути клопотання без повідомлення підозрюваної ОСОБА_4 , яка є власником вказаного майна, з метою забезпечення арешту майна, так як така необхідність зумовлена наявністю обґрунтованої підозри вважати, що в разі повідомлення підозрюваної про наміри накласти арешт на майно, вона може здійснити його відчуження.
В судове засідання слідчий не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, неприбуття в судове засідання слідчого відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Оскільки сторона обвинувачення, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення підозрюваної ОСОБА_4 .
20.12.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України, тобто підбурювання до надання службовій особі, яка займає особливе відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення в інтересах третьої особи дій, з використанням службового становища.
Покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання її винною за ч. 4 ст. 369 КК України, передбачає можливим додатковим покаранням конфіскацію майна.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, накладання арешту на вказане у клопотанні майно підозрюваної забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч. 4 ст. 369 КК України.
Захід забезпечення у вигляді арешту майна підозрюваного, шляхом заборони відчуження вказаного майна, належного підозрюваному, відповідає завданням кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності підозрюваної ОСОБА_4 завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною ОСОБА_4 в той же строк, але з моменту отримання ним копії ухвали суду.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Слідчий суддя ОСОБА_1