АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/406/18 Справа № 216/967/18 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_6

підозрюваного (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року було відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за виключенням часу необхідного для лікування, з застосуванням електронних засобів контролю.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, передбачених ст. ст. 307 ч.2, 307 ч.3 КК України, один з яких є особливо тяжким, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Підозрюваний свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнає повністю.

Слідчий суддя врахував особу підозрюваного, стан його здоров`я, який в порядку ст.89 КК України раніше не судимий, ніде не працює, не має законного джерела одержання прибутку, не одружений, однак має родину, має постійне місце реєстрації, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю постійно, яка за ним доглядає, оскільки ОСОБА_7 не може самостійно пересуватися та потребує постійного стороннього догляду, що свідчить про міцність соціальних зв`язків підозрюваного за місцем проживання, а згідно відомостей з КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер ДОР» від 15.03.2018 року ОСОБА_7 потребує консультації лікарів хірурга та уролога щодо уточнення діагнозу та призначення лікування останнього.

Зазначене вище, на думку суду, дає підстави для відмови у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки прокурор не довів наявність ризиків, передбачених ст. 178 КПК України, тому слідчий суддя дійшов висновку про обрання ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, визначити розмір застави, який перевищує триста розмірів прожиткового

мінімуму для працездатних осіб, а саме - у розмірі 2 000 000 грн.

В обґрунтування вимог скарги вказує на те, що вказана ухвала суду є незаконною і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що висновки слідчого судді, викладені в ухвалі, містять істотні суперечності, а саме: якщо слідчий суддя не встановив наявність жодного ризику, із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то відповідно до ч.2 ст.194 КПК України він зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні будь-якого запобіжного заходу. Але у судовому рішенні зазначено, що відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, свідчить про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу».

Рішення слідчого судді не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, так як висновки суду про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не обґрунтовані та не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. У кримінальному провадженні допитано ряд свідків, які дали показання стосовно злочинної діяльності групи осіб, із зазначенням домашніх адреси свідків. В тому числі допитані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які звернулись із заявами про забезпечення стосовно них безпеки у зв`язку із загрозою для їх життя у разі їх ідентифікації як осіб, які викрили фігурантів кримінального правопорушення. Вказані факти свідчать про те, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_11 буде незаконно впливати на свідків, які вже допитані у кримінальному провадженні. Крім того, перебуваючи під домашнім арештом, підозрюваний не позбавлений можливості здійснювати телефонні дзвінки певним особам, які перебувають із ним у дружніх стосунках, спілкуватись з ними іншим чином (електронна пошта, вайбер, скайп та ін.), запрошувати їх до помешкання, та впливати на них до допиту слідчим та судом з метою перешкоджання кримінальному провадженню, встановленню істини у справі, та штучного створення свідків захисту.

Також, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, і висновки суду про міцні соціальні зв`язки підозрюваного за місцем його проживання, оскільки ОСОБА_11 в порядку ст.89 КК України раніше не судимий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працює, не має законного джерела одержання прибутку, дітей на утриманні не має, не одружений. Крім того, відповідно до медичних довідок ОСОБА_11 перебуває під диспансерним наглядом лікаря-

нарколога з квітня 2006 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності. За станом здоров`я може утримуватися в умовах СІЗО та ІТТ, госпіталізації не потребує.

ОСОБА_11 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, ч.3 ст. 307 КК України. Даний злочин відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за вчинення якого

передбачено у вигляді позбавлення волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Вказане свідчить також і про наявність обґрунтованого ризику, що підозрюваний зможе продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тож, на думку апелянта, перебування підозрюваного під домашнім арештом, враховуючи неможливість застосуванням до підозрюваного електронного засобу контролю, через його відсутність, не може перешкоджати продовженню незаконного збуту наркотичних

засобів, так як засоби до законного існування у підозрюваного відсутні; перешкоджати пересуванню по місту, так як працівники поліції не зобов`язані кожну ніч перевіряти перебування підозрюваного у помешканні, а лише мають право з`являтися в житло особи, яка перебуває під домашнім арештом, з періодичністю на їх розсуд.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав за викладених у ній підстав, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 307 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованих цьому підозрюваному кримінальних правопорушень та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2,3 ст. 307 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України, а саме особу підозрюваного та стан його здоров`я, оскільки ОСОБА_7 не може самостійно пересуватися та потребує постійного стороннього догляду, який він отримує від своєї матері, з якою він постійно проживає та яка за ним доглядає.

Крім того, з виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №495 Криворізької міської лікарні №10, яка була надана в судове засідання під час апеляційного розгляду, вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на стаціонарному лікуванні з 28.03.2018 року по 10.04.2018 року з діагнозом «двобічний фіброзний анкілоз колінних суглобів 4 ст. Стійка згинальна контрактура обох колінних суглобів. Виражене порушення функції ходи та нижніх кінцівок». Останній пересувається на каталці, та йому рекомендовано ендопротезування колінних суглобів в плановому порядку, вирішення експертних питань по лінії МСЕК, уникати травм та переохолоджень, дозоване фізичне навантаження та санаторно-курортне лікування.

Отже, всі обставини, враховані судом першої інстанції та дослідженні в апеляційному порядку, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.

При цьому також приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу, - 16 березня 2018 року, - до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не є дієвим та достатнім щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

За викладених обставин, колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2