йСправа № 304/1370/17 Провадження № 1-кп/304/159/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2017 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000297 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною професійно-технічною освітою, помічника верстатника ФОП ОСОБА_7 , не одруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

29 липня 2017 року о 04.00 год. обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2106», р/н НОМЕР_1 , який знаходився у технічно справному стані, рухаючись по вулиці Луговій в с. Лумшори Перечинського району в напрямку ДП «ЛОК Полонина», в порушення п. п. 10.1., 12.1. Правил дорожнього руху України, не вибравши таку швидкість, щоб з урахуванням дорожньої обстановки мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, в результаті чого втратив керування автомобілем та виїхав за межі проїзної частини, де зіткнувся з каменем, внаслідок чого пасажир ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді «перелому верхньої третини тіла грудини без зміщення кісткових уламків. Закритий перелом шиловидного відростку лівої променевої кістки. Забій правого плеча, четвертого пальця лівої кисті», які згідно висновку судово-медичної експертизи № 615 від 14 вересня 2017 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості; пасажир ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді «ВЧМТ. Забою головного мозку середнього ступеню важкості з геморагічним забоєм правої лобної частини. Перелому потиличної кістки з переходом на сосцевидний відросток зліва. Отогематоліквореї зліва. Забою та осадження м`яких тканин голови, обличчя, верхніх та нижніх кінцівок», які згідно висновку судово-медичної експертизи № 688 від 15 вересня 2017 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, а також пасажир ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді «ВЧМТ. Забою головного мозку важкого ступеню, забою стовбура мозку із когнітивно-мнестичними розладами та астенічним синдромом. Лінійних, багатоуламкових переломів склепіння черепа справа та зліва з переходом на основу. Субдуральних пластинчатих гематом в лобних ділянках справа та зліва в стадії субтотальної резорбції. Забійних ран м`яких тканин лобної ділянки зліва, садна верхньої губи зліва», які згідно висновку судово-медичної експертизи № 788 від 10 жовтня 2017 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що на світанку 29 липня 2017 року повертався із с. Лумшори Перечинського району додому. Разом з ним в автомобілі знаходилися ОСОБА_4 , який сидів на передньому сидінні, а також на задньому ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Однак по дорозі він не впорався з керуванням і з`їхав у кювет, де автомобіль вдарився об камінь. Всі пасажири отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані. Додому він повернувся зранку, де його чекали працівники поліції та забрали до м. Перечин. Там від нього були відібрані пояснення, а у медичному закладі отримав медичну допомогу. Просив суворо його не карати, оскільки про вчинене щиро жалкує, повністю відшкодував шкоду потерпілим та надавав їм допомогу під час лікування.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснили, що до обвинуваченого претензій ні морального, ні матеріального характеру не мають, а тому просять суворо його не карати.

Кримінальне провадження розглядається у відсутності потерпілої ОСОБА_8 , неявка якої з урахуванням положень ст. 325 КПК України не перешкоджає розгляду такого. При прийнятті рішення про розгляд справи за відсутності потерпілої враховується те, що судом їй своєчасно надіслано повідомлення, у якому вказується про дату, час та місце розгляду справи й те, що в матеріалах провадження наявна заява ОСОБА_8 , у якій вона просить розглядати справу без її участі, жодних претензій до обвинуваченого не має, просить суворо його не карати (а. с. 29).

З урахуванням обсягу доказів, які досліджувались у судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин.

Як особа ОСОБА_6 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває (а. с. 34-37).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд не знаходить.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, а також враховуючи інформацію, викладену у досудовій доповіді, згідно якої орган пробації прийшов до висновку, що виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення і запобігання вчиненню ОСОБА_6 повторних кримінальних правопорушень та за умови застосування до нього обов`язків згідно п. 2 ст. 76 КК України або інших альтернативних видів покарань, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Щодо призначення обвинуваченому такого додаткового покарання як позбавлення права керувати транспортними засобами, про що у судовому засіданні зазначав прокурор, то суд приходить до наступного.

Згідно повідомлення Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 7463 від 12 грудня 2017 року, за даними Інформаційного порталу Національної поліції громадянину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , станом на 12 грудня 2017 року посвідчення водія не видавалось (а. с. 38).

Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленум Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року позбавлення права керувати транспортними засобами може бути призначене судом як додаткове покарання незалежно від того, що особа вже позбавлена такого права в порядку адміністративного стягнення. Однак суд не вправі призначити це покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами.

Таким чином суд приходить до висновку, що таке додаткове покарання обвинуваченому призначене бути не може, оскільки він не має права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2017 року у виді домашнього арешту, слід скасувати до набрання вироком законної сили.

Питання речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься в порядку ст. ст. 100, 174 КПК України.

Процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, с у д, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ по справі, а саме автомобіль марки «ВАЗ 2106», р/н НОМЕР_1 , що знаходиться на майданчику тимчасового тримання Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області повернути ОСОБА_6 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили скасувати.

Захід забезпечення кримінального провадження, застосований ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2017 року у виді арешту майна скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України.
Головуючий: ОСОБА_1