АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/5515/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від18 жовтня 2017 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання заступника керівника Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_9 , та продовжено строк цілодобового домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю на строк досудового слідства, тобто до 23.11.2017 року включно, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, працюючого начальником відділу землеустрою ТОВ «Земельні ініціативи та консалтинг», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК У країни.
Згідно ухвали слідчого судді, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, у зв`язку із чим слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки інші, більш м`які, запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної процесуальної поведінки.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ,подавапеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати,постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби з 22 год. 00 хв.до 06 год. 00 хв. по місцю його постійного фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування вимог апеляційної скарги адвокат зазначає, що протягом 2-х місяців досудового розслідування ОСОБА_10 жодного разу не був допитаний в якості підозрюваного, а зі спливом певного часу існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення особи свободи. Додає, що станом на час розгляду клопотання органом досудового розслідування не надано обґрунтування поважності причин невиконання процесуальних та слідчих дій, які є необхідними для ефективного проведення досудового розслідування та для продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, а висновок щодо продовження існування ризиків з тих підстав, що існує ймовірний ризик того, що ОСОБА_11 буде переховуватися від слідства та суду, є безпідставним.
Також апелянт вказує, що жодного разу протягом 2-х місяців ОСОБА_12 не порушено режим цілодобового домашнього арешту, а судом першої інстанції не встановленого нових ризиків, які виправдовують тримання ОСОБА_13 під цілодобовим домашнім арештом, а ризики наведені в клопотанні прокурора носять неконкретний та декларативний характер без посилання на реальні докази та обставини справи, та особу підозрюваного.
Крім того, адвокат зазначає, що під час розгляду клопотання обставинам, зазначеним в ст. 178 КПК України, не надано належної оцінки та ретельного обґрунтування та не надано належної оцінки стану здоров`я підозрюваного та членів його родини. Додає, що ОСОБА_10 є єдиним годувальником в сім`ї, має постійно місце реєстрації та проживання у місті Києві, у нього наявні міцні соціальні зв`язки, на утриманні перебуває неповнолітня дочка 2008 року народження, дружина ОСОБА_13 перебуває на обліку в Київському міському ендокринологічному центрі, а відновлення трудової діяльності ОСОБА_13 забезпечить його можливість утримувати сім`ю.
Також захисник додає, що ОСОБА_10 потребує проходження регулярного медичного профілактичного лікування та вказує, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби буде достатнім для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні в Оболонського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000014, відомості про яке 10.02.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України.
23.08.2017 року ОСОБА_14 повідомлено про підозру вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

24.08.2017 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_14 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю строком на 2 місяці, тобто до 21.10.2017 року включно.
Заступник керівника Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_9 , звернувся до Оболонськогорайонного суду м. Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_14 строку тримання під домашнім арештом, яке ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року задоволено та продовжено строк цілодобового домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю на строк досудового слідства, тобто до 23.11.2017 року включно.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_14 під домашнім арештом, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_13 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як домашній арешт, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_13 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Посилання апелянта на зменшення у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_12 інкримінованого кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_12 інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання прокурора, оскільки сторона обвинувачення в повному обсязі довела суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_14 на свободу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються, проте, ані захисником, ані підозрюваним у судовому засіданні апеляційної інстанціїне надано будь-яких доказів, які б підтверджували обставини, на які вони посилаються та спростовували висновки слідчого судді щодо наявності ризиків, отриманих на підставі документів долучених до клопотання слідчого, оскільки фактично сторона захисту обмежилась лише запереченнями наведених слідчим фактів та обставин.
В сукупності із вищезазначеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_13 та інші обставини, які вказані в ст. 178 КПК України, а тому числі і ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_10 є єдиним годувальником в сім`ї, має постійно місце реєстрації та проживання у місті Києві, у нього наявні міцні соціальні зв`язки, на утриманні перебуває неповнолітня дочка, дружина ОСОБА_13 перебуває на обліку в Київському міському ендокринологічному центрі, а відновлення трудової діяльності ОСОБА_13 забезпечить його можливість утримувати сім`ю, не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігти яким можливо через застосування саме такого запобіжного заходу, як домашній арешт.
Посилання адвоката на те, що ОСОБА_10 жодного разу не порушував застосованого щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених судом обов`язків, на переконання колегії суддів, свідчить про правильність застосованого щодо нього запобіжного заходу та не містить підстав для його зміни.

Твердження апелянта про те, що клопотання слідчого не містить аргументації для продовження строку дії запобіжного заходу, слід визнати непереконливими, з урахуванням посилань сторони обвинувачення на підставу продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та необхідність проведення певних процесуальних, слідчих (розшукових) дій, детальний перелік яких міститься у клопотанні.
Посилання апелянта на ідентичність клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного та його продовження в частині існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, не заслуговують на увагу, оскільки слідчий у клопотанні посилається на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які на момент продовження строку дії запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.
Доводи захисника стосовно незадовільного стану здоров`я підозрюваного заслуговують на увагу, проте не можуть бути підставою для скасування застосованого запобіжного заходу, оскільки відсутні відомості медичного характеру про неможливість перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятора, а запобігання ризикам неналежної процесуальної поведінки неможливо шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді і посилання адвоката на ті обставини, що протягом 2-х місяців досудового розслідування ОСОБА_10 жодного разу не був допитаний в якості підозрюваного, оскільки приймаючи рішення слідчий суддя пересвідчився у наявності обставин, які перешкоджають закінчити досудове розслідування і відсутність яких мала би бути підставою для відмови у задоволенні клопотання, що у цьому випадку не мало місця.

Що стосується посилань захисника на те, що органом досудового розслідування не надано обгрунтування невиконання процесуальних та слідчих дій, слід визнати необгрунтованими, з урахуванням того, що ініціатор клопотання вказує причини невиконання слідчих дій у клопотанні.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та продовження строку тримання особи під домашнім арештом, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від18 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання заступника керівника Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_9 , та продовжено щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю на строк досудового слідства, тобто до 23.11.2017 року включно, залишити без змін,а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_15