Справа № 169/368/17 Провадження №11-кп/773/482/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000236 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_8 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 07 липня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Липа Турійського району Волинської області, прожитває за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, на утриманні малолітня дитина, раніше судимого: 29.06.2016 року Турійським районним судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень,

визнано винним за ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироком вирішено долю речових доказів.

В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він 23 серпня 2015 року, близько першої години ночі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_8 та її сином ОСОБА_9 , маючи умисел на знищення шляхом підпалу майна вказаної сім`ї, заздалегідь підготувавши літрову пластикову пляшку з сумішшю бензину та автомобільної оливи, прийшовши на територію господарства, що на АДРЕСА_2 , підпалив обрізки деревини, складеної біля пилорами, що розміщена в безпосередній близькості до житлово будинку, де на той момент перебувала ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 виконав усі дії, які рахував необхідними для доведення цього злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, бо в результаті здійсненого ним підпалу лише частково обгоріли дерев`яні обрізки і полум`я не поширилось далі, оскільки його протиправні дії виявили сусіди, які погасили вогонь.

Не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого, потерпіла ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий, яким призначити йому покарання без застосування іспитового строку.

Вказує, що призначене покарання є надто м`яким та не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить врахувати, що ОСОБА_7 двічі засуджувався за вчинення крадіжок майна, судимість не знята та не погашена, не має постійного джерела доходу.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, потерпілу, яка просила апеляційну скаргу задовольнити, обвинуваченого, прокурора, які заперечили проти її задоволення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні закінченого замаху на умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу стверджуються зібраними та перевіреними у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну юридичну оцінку.

Обставини, встановлені у вироку, ґрунтуються на об`єктивному, повному і всебічному дослідженні доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, які досліджувались у порядку ст.349 КПК України та ніким із учасників судового процесу не оспорюються.

Однак, на думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_7 заслуговують на увагу.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції не в повній мірі враховано обставини вчиненого злочину та його ступінь тяжкості.

Тому апеляційний суд вважає, наявні підстави для скасування вироку в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку.

Згідно вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 вчинив злочин, який за ступенем тяжкості відноситься до тяжких, обставини його вчинення, а саме намір знищити та пошкодити майно, шляхом підпалу, в літню пору року, нічний час, за допомогою вогненебезпечних речовин. Його поведінку після підпалу, а саме залишення місця події та настання непередбачених наслідків в разі неліквідації вогнища пожежі.

Обвинувачений має постіне місце проживання, де характеризується посередньо, на утриманні має малолітню дитину.

Судом враховується думка потерпілої, яка просить призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

До обставин, що пом`якшують покарання, апеляційний суд відносить визнання вини останнім, щире каяття, сприяння розкриттю злочинів.

Обтяжуючою покарання обставиною є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став, а також не має постійного місця роботи.

Тому суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням апелянта про призначення обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі, яке відповідає ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, особу винного, його молодий вік, утримання малолітньої дитини, суд вважає за можливе призначити за інкримінований йому злочин покарання у виді мінімального строку, встановленої у санкції статті ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України.

Підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням апеляційний суд не вбачає.

У зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України судове рішення підлягає скасуванню в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Любомльського районного суду Волинської області від 07 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.194 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, шляхом подачі касаційних скарг.

Головуючий

Судді