Справа №592/2394/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/446/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Суми, зареєстрований та мешкає АДРЕСА_1 , раніше судимий: 24.09.2012 року Ковпаківським райсудом м. Суми за ч.2 ст. 307, ч.1 ст.309, ч.2 ст.317, ст.ст. 69,70 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнений 01.07. 2014 на підставі п. «г» ст.1 ЗУ «Про амністію в 2014 році»

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 квітня 2017 року, якою він порушує питання про скасування вироку суду та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення.

Даним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки із покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави відшкодування судових витрат у розмірі 140 грн.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись з вироком суду, порушує питання про його скасування в зв`язку з істотним порушенням норм процесуального права та закриття кримінального провадження. Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції порушено вимоги ст.ст.22,23,46,47 КПК України. При цьому зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 є інвалідом 3 групи та має діагноз «емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності», проте про наведені обставини в оскаржуваному судовому рішенні жодним чином не зазначено. Зазначає, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину у інкримінованому злочині, проте суд першої інстанції, маючи відомості про інвалідність та психічні вади обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_7 згідно діагнозу не здатний повною мірою реалізувати свої права, не зважаючи на заперечення захисника, визнав недоцільним дослідження доказів по справі, відібравши розписку у обвинуваченого про зрозумілість змісту обвинувачення та положень ч.3 ст.349 КПК України. Наголошує, що під час судового розгляду захисником неодноразово було заявлено клопотання про необхідність повного дослідження доказів та всіх обставин провадження. Вказує, що жодна з передбачених ст.91 КПК України обставин не була доведена під час судового розгляду, при цьому будь-які доказі судом не досліджувались. Зауважує, що обвинувачення ОСОБА_7 з відповідним діагнозом та який не здатний повною мірою реалізовувати свої права, не може ґрунтуватись лише на його показаннях про визнання ним своєї вини, оскільки вони не підтверджуються сукупністю доказів у вказаному провадженні, і жоден доказ не має наперед встановленої сили, що передбачено положенням ст.94 КПК України при оцінці доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 07.01.2017 року у невстановлений в ході досудового розслідування час він, перебуваючи в районі ринку по вул. Леваневського у м. Суми, придбав невстановлену під час досудового розслідування кількість макового насіння і розчинник, та у своїй квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , повторно, шляхом хімічних реакцій, виготовив невстановлений під час досудового розслідування об`єм особливо небезпечного наркотичного засобу «опій ацетильований» та в подальшому, ін`єкційно ввів у свій організм частину виготовленого ним наркотичного засобу, а інша частина наркотичного засобу залишилася у металевих ємкостях, у яких ОСОБА_7 виготовляв вказаний наркотичний засіб, тим самим ОСОБА_7 почав незаконно зберігати наркотичний засіб - опій ацетильований за місцем свого мешкання без мети збуту.

У період часу з 11 год. 30 хв. до 12 год. 00 хв. 11.01.2017р., у ході проведення санкціонованого обшуку у приміщенні вказаної квартири, де фактично мешкає ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено дві металеві ємності з речовинами - нашарування на внутрішніх поверхнях стінок та дна ємностей, що є наркотичним засобом, обіг якого заборонено, опієм ацетильованим, загальною масою у перерахунку на суху речовину 0,036 г.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого, який покладався на розсуд суду, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні та не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, при цьому йому були роз`яснені наслідки такого розгляду, свідченням чого є наявна у матеріалах провадження розписка.

Разом з тим, захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти скороченого розгляду провадження та пояснював наведене тим, що такий порядок дослідження доказів є неприпустимим з огляду на те, що його підзахисний згідно медичних довідок є інвалідом 3 групи та має певні психічні поведінкові розлади, внаслідок чого не здатний повною мірою реалізовувати свої права, а тому пред`явлене обвинувачення не може ґрунтуватись виключно на показаннях обвинуваченого ОСОБА_7 .

Між тим, суд першої інстанції, усупереч вимогам кримінального процесуального закону, не зважаючи на позицію захисника, який наполягав на повному порядку дослідження доказів, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежився виключно допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих особу даних, чим істотно порушив вимоги ст.ст.22,23,349 КПК України, що з огляду на положення п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дане провадження розглянуто з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а апеляційний суд в даному випадку не має можливості усунути вказані недоліки, а тому колегія суддів вважає такими, що частково заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про скасування судового рішення, а оскаржуваний вирок суду відповідно до вимог ч.1 ст.412, ст.415 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

З огляду на вищевикладене колегія суддів не погоджується з вимогами апеляційної скарги захисника про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду Сумської області вступає в законну силу негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4