АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/660/18 Справа № 202/529/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00011421 від 15 грудня 2017 року за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2018 року, якою кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, громадянина України, маючого середньо спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою та закрито кримінальне провадження.
за участю учасників судового провадження:
прокурора: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України закрити та звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою, на підставі ст.46 КК України.

Крім того прокурор просить процесуальні витрати на проведення судових експертиз стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 та скасувати арешти на транспортні засоби «ВМW-525» та «ІЖ412».

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги прокурор зазначає, що судом першої інстанції не було дотримано вимог кримінального процесуального закону, судове рішення у формі ухвали не відповідає вимогам статті 372 КПК України.
Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що судом не дотримано вимог ст. 100, 124, 174, КПК України, оскільки не вирішено питання стосовно транспортних засобів та процесуальних витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим прокурор вбачає підстави для скасування ухвали оскільки не дотримано процесуального закону.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є незастосування або неправильне застосування вимог КПК, що перешкодило або могло перешкодити суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження, встановити істину, забезпечити права і законні інтереси учасників кримінального провадження й ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів, аналізуючи ухвалу суду першої інстанції, зокрема зміст ухвали та форму викладення, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
У випадку, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком, вона має бути розглянута у судовому засіданні в загальному порядку, із проведенням судового слідства, повинні бути з`ясовані всі визначені законом питання; зокрема, необхідно роз`яснити обвинуваченому підставу звільнення його від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття справи з цієї підстави; з`ясувати, чи відшкодовано завдану злочином шкоду; заслухати думку учасників процесу з цього приводу, тощо. Тільки після цього, в разі наявності законних підстав та за відсутності заперечень з боку зазначених осіб, справу може бути судом закрито, а особу звільнено від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 КПК України ухвала, яка викладається окремим документом, складається з: мотивувальної частини із зазначенням: суті питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Вказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції істотно порушено.
В діючому КПК існує інститут звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, визначений у ст. 46 КК України, згідно якого особа, що вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. Із диспозиції статті видно, що умовами такого звільнення від кримінальної відповідальності є примирення та відшкодування збитків чи усунення шкоди.
Суд першої інстанції формально підійшов до встановлення фактичних обставин кримінального провадження, та лише зазначив обставини які були викладені в обвинувальному акті та не зазначив та чи були підстави для закриття кримінального провадження з реабілітуючих обставин, не визначив та не зазначив в ухвалі, які матеріальні збитки були заявлені потерпілою та які були відшкодовані обвинуваченим.
Крім того, суд постанавлюючи рішення про звільнення від кримінальної та закриття кримінального провадження в резолютивній частині не вказав підстави для закриття кримінального провадження, хоча суд впевнившись, що були події злочину та саме обвинувачений скоїв злочин, який інкримінується, звільняючи обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриваючи кримінальне провадження, повинен мотивувати свої висновки та в резолютивній частині ухвали зазначити підстави для закриття провадження , посилаючись на відповідний пункт частини ст. 284 КПК, що судом першої інстанції не було виконано.
При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК.
Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.
Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.
Відповідно до частини 4 статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Ця норма кореспондується з пунктом 12 частини 1 статті 368 КПК України, за якою ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.
Враховуючи наведене, усі питання, що стосуються арешту майна, накладеного як засіб забезпечення кримінального провадження (накладення, зміна, скасування) є кримінально-процесуальними правовідносинами і повинні вирішуватися судом, що розглядає кримінальну справу.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження прокурором не надавалися до суду першої інстанції документи, за якими було накладено арешт на транспортні засоби та матеріали стосовно місця знаходження автомобілів на даний час та вказані матеріали не були предметом дослідження судом першої інстанції, тому апеляційна інстанція позбавлена процесуальної можливості вирішити питання зазначені у доводах апеляційної скарги, що ще раз доводить висновки апеляційної інстанції про необґрунтованість судового рішення та беззаперечної підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.
Таким чином ,суд першої інстанції складаючи ухвалу, не врахував вимог ст.ст 370, 372 КПК України, тому рішення суду не можна визнати законним та обґрунтованим.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення - є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення права на захист, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати.
Оскільки у кримінальному провадженні , апеляційний суд встановив помилковість висновків суду,однак процесуально позбавлений можливості постановити нове судове рішення, то за відсутності іншого законодавчо визначеного способу забезпечення виконання завдань кримінального судочинства (стаття 2 КК), змушений застосувати найприйнятніший спосіб розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
При новому судового розгляді суду першої інстанції з дотриманням вимог ст. 22 КПК належить створити необхідні умови сторонам для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, з дотриманням вимог кримінального закону ухвалити законне, обґрунтоване рішення з урахуванням апеляційних вимог.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України п.3 розділу Х11 «Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів -,

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2018 року, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, закрито та звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілою, скасувати.
Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвалу суду набирає чинності з моменту проголошення та не підлягає оскарженню.

Судді
Апеляційного суду :
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4