Ухвала іменем україни 18 жовтня 2017року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 жовтня

2016 року й ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 22 березня 2017 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

02 жовтня 2017 року (через понад два місяці після закінчення тримісячного строку на касаційне оскарження) засуджений звернувся до суду з касаційною скаргою на вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року щодо нього в якій, крім іншого, порушує питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень.

Як на поважні причини пропуску строку касаційного оскарження засуджений посилається на те, що він 01 квітня 2017 року через чергового передав касаційну скаргу до спецчастини для направлення до ВССУ, однак згодом дізнався, що цього зроблено не було.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені у заяві, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
При цьому, правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу. Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.
З положень ч. 1 ст. 116 КПК вбачається, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Для осіб, які тримаються під вартою строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

За інформацією, наданою Вільногірським міським судом Дніпропетровської області, копію ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року засуджений

ОСОБА_4 отримав 19 квітня 2017 року під розписку.

З огляду на положення ч. 2 ст. 426 КПК для ОСОБА_4 останнім днем звернення з касаційною скаргою до ВССУ є 20 липня 2017 року.

Доводи ОСОБА_4 про те, що він пропустив строк на касаційне оскарження з незалежних від нього причин не є слушними, ґрунтуються виключно на словах засудженого і не містять об`єктивного тому підтвердження.

Крім того, ОСОБА_4 не навів істотних обставин, перешкод чи труднощів, що унеможливили його звернення з касаційною скаргою

до 02 жовтня 2017 року включно, а тому суд касаційної інстанції

не знаходить підстав для поновлення засудженому пропущеного строку на касаційне оскарження.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи наведене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, п. 6

розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України

від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року й ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року щодо нього та повернути касаційну скаргу засудженому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3