Справа № 128/1796/17
ВИРОК
Іменем України
07 вересня 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області
в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000487 від 08.05.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, офіційно не працюючої, раніше судимої:

1) 17.12.2009 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.185 КК України призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.;

2) 29.06.2011 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст.389 КК України призначено покарання у виді штрафу у розмірі 510 грн.;

3) 20.11.2014 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.190 КК України призначено покарання у виді штрафу у розмірі 765 гривень

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 07 травня 2017 року близько 15 год. 00 хв., перебуваючи у лісосмузі біля поля, що знаходиться на території Мізяківсько -Хутірської сільської ради, Вінницького району, побачила на землі мобільний телефон. Розуміючи, що він належить ОСОБА_6 та переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення, підбурювана жагою до легкої наживи, умисно, таємно, шляхом вільного доступу вчинила крадіжку мобільного телефону марки «SAMSUNG GALAXY» чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта № 617 від 12.06.2017 року становить 2734,70 грн. В подальшому ОСОБА_5 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та викраденим розпорядилась на власний розсуд, завдавши ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 2734,70 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.185 КК України визнала повністю, щиро розкаялася. Суду показала, що 07 травня 2017 року близько вона перебувала у лісосмузі біля поля, що знаходиться на території Мізяківсько -Хутірської сільської ради, Вінницького району де працювала та побачила на землі мобільний телефон марки «Самсунг», якій дзвонив. Вона підняла його з землі і не говорячи нікому з працівників, поклала його до кишені, а потом викликала до себе доньку та віддала його їй, щоб та занесла його додому. Потім вона побачила потерпілого, який шукав телефон, але йому нічого не сказала. В подальшому розкаялася у вчиненому, але соромилася віддати телефон потерпілому.

За згодою обвинуваченої, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченої, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності її позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачена буде позбавлена можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, як тобтотаємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, сімейний та матеріальний стан обвинуваченої те, що вона характеризується за місцем проживання посередньо, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння в розкритті злочину.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 не встановлено.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження, суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України, звільнивши засуджену від відбуттям покарання з випробуванням.

Призначаючи ОСОБА_4 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченої, для запобігання вчиненню нею нових злочинів, таким, що відповідає її особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.
Зазначене вище узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якими встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
З обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню за проведення судової експертизи, що становлять загальну суму 395,48 грн., згідно наданої довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні.

Міра запобіжного заходу не обиралася.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначивши іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До вступу вироку в законну силу міра запобіжного заходу не обирається.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на суму 395,48 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1