Справа № 453/1280/17
№ провадження 1-кп/453/26/18
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
22 лютого 2018 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;
секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ;

з участю прокурора - ОСОБА_3 ;

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ;
його законного представника ОСОБА_5 ;
його захисника адвоката ОСОБА_6 ;
обвинуваченого ОСОБА_7 ;
його захисника адвоката ОСОБА_8 ;
потерпілої ОСОБА_9 ;
представника ССД ОСОБА_10 ;
представника ювенальної превенції ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, учня 11-го класу Тухлянської НВК «СЗШ-гімназія», раніше не судимого;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_7 та неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , за попередньою змовою, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме металобрухту, поєднаого з проникненням на огороджену територію, 06.11.2017 року близько 22 год. 00 хв. зустрівшись на подвір`ї неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_1 , взяли заготовлений заздалегідь саморобний чотириколісний візок і потягли його до подвір`я старої сільської школи, де залишили, а самі направились на огороджене огорожею подвір`я гр. ОСОБА_9 , що по АДРЕСА_3 . Зайшовши через відчинені ворота на дане подвір`я, переконавшись, що поблизу нікого немає та їх ніхто не бачить, підійшли до поскладеного металобрухту, обвинувачені взяли металеву конструкцію, котру понесли до берега сільської річки Опір, та сховали її. Після того знову повернулися на подвір`я гр. ОСОБА_9 і взяли металеву трубу довжиною 2 м., котру понесли на подвір`я старої школи та завантажили на візок. Потім, обвинувачений ОСОБА_7 та неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 у черговий раз повернулися на подвір`я гр. ОСОБА_9 , де знову взяли металеву трубу довжиною 2 м. та понесли на подвір`я старої школи, де завантажили на вищевказаний візок, Тоді, вчетверте повернулися на подвір`я гр. ОСОБА_9 і взяли металевий швелер довжиною 1,4 м., який понесли до візка та завантажили на нього. Даний візок з викраденим металобрухтом вони потягли до берега сільської річки Опір, що у с. Тухля, де попередньо сховали одну металеву конструкцію і там-же сховали викрадену ними решту металобрухту. Наступного дня, 07.11.2017 року близько 17 год 00 хв. обвинувачений ОСОБА_7 та неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , гужовим транспортом, що належить батькові неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , поїхали до берега сільської річки Опір, де попередньо сховали викрадений ними металобрухт. Вказаний металобрухт загальною масою 300 кг. та вартістю 1 590 грн. вони завантажили на віз гужового транспорту та повезли на подвір`я гр. ОСОБА_12 , що у АДРЕСА_2 , який не був обізнаний про факт вчинення ними крадіжки металобрухту, та, у подальшому, розпорядилися викраденим на свій власний розсуд шляхом продажу та поділу вилучених за нього грошей навпіл.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_7 та неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме металобрухту, поєднаного з проникненням на огороджену територію 10.11.2017 року близько 22 год. 00 хв.взяли вдома саморобний чотириколісний візок і потягли його до подвір`я старої сільської школи, де залишили, а самі направились на огороджене огорожею подвір`я гр. ОСОБА_9 , що по АДРЕСА_3 . Зайшовши через відчинені ворота та переконавшись, що поблизу нікого не має та їх ніхто не бачить вони підійшли до поскладеного металобрухту і взяли металеву батарею, яка складається з п`яти труб та понесли її на подвір`я старої школи, де завантажили на візок, котрий там попередньо залишили. Після цього, обвинувачений ОСОБА_7 та неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 у черговий раз повернулися на подвір`я гр. ОСОБА_9 , де взяли металеву трубу довжиною 4 м., котру також понесли на подвір`я старої школи та завантажили на вищевказаний візок. Тоді, вчетверте повернулися на подвір`я гр. ОСОБА_9 і знову взяли металеву трубу довжиною 2,35 м., яку також завантажили на візок. Повернувшись у черговий раз на подвір`я гр. ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 та неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 взяли металевий угольник довжиною 1,26 м., котрий також завантажили на візок. Після того візок з викраденим металобрухтом вони вдвох потягли до берега сільської річки Опір, що у с. Тухля, де сховали вищевказаний металобрухт. Наступного дня 11.11.2017 року близько 17 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_7 та неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 гужовим транспортом, який останній взяв вдома у свого батька, поїхали до берега сільської річки Опір, де попередньо сховали викрадений ними металобрухт. Вказаний металобрухт загальною масою 150 кг. та вартістю 795 грн. вони завантажили на віз гужового транспорту та повезли на подвір`я гр. ОСОБА_12 , що у АДРЕСА_2 , який не був обізнаний про факт вчинення ними крадіжки металобрухту, а, у подальшому, розпорядилися викраденим на свій власний розсуд шляхом продажу та поділу вилучених за нього грошей навпіл.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та підтвердив наведені в обвинувальному акті обставини. На даний час він щиро кається у скоєному, просить його суворо не карати, попросив пробачення у потерпілої ОСОБА_9 , повністю відшкодував їй заподіяні збитки.

У судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та підтвердив наведені в обвинувальному акті обставини. На даний час він щиро кається у скоєному, просить його суворо не карати, попросив пробачення у потерпілої ОСОБА_9 , повністю відшкодував їй заподіяні збитки.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 та неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнали повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції з вказано приводу, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вищенаведеного суд, допитавши обвинувачених та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 та неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ними кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення (сховище).

Суд вважає, що дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення (сховище).

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Обтяжуючих вину неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Пом`якшуючими вину неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень обставинами, передбаченою ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра КЗ Сколівської РР «Сколівська ЦРЛ» не перебуває. Суд враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, заподіяна ним майнова шкода потерпілій відшкодована у повному обсязі.

З урахуванням наведених обставин, суд під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк. Одночасно суд вважає за можливе та доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, та покласти на нього певні обов`язки, визначені у ст. 76 КК України.

При визначенні міри покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання та посередньо за місцем навчання, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра КЗ Сколівської РР «Сколівська ЦРЛ» не перебуває. Суд враховує і те, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності, попросив вибачення у потерпілої, а остання до нього претензій майнового характеру немає.

З урахуванням наведених обставин, суд під час вирішення питання про обрання міри покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк. Одночасно суд вважає за можливе та доцільне застосувати до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ст. ст. 75, 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, та покласти на нього певні обов`язки, визначені у ст. 76 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Судових витрат у кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст. ст. 100, 368-371, 373-374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Неповнолітнього ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України неповнолітнього засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати неповнолітнього засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: металеву конструкцію з кутників зварених між собою, дві металеві труби довжиною 2 м. кожна, металевий швелер довжиною 1,4 м., металеву трубу довжиною 4 м., металеву трубу довжиною 2,35 м., угольник довжиною 1,26 м. та металеву батарею, що складається з 5 труб, зварених між собою, довжина кожної труби 2,80 м., слід повернути ОСОБА_9 .

Речовий доказ: гужовий транспорт (кінь та віз) повернути ОСОБА_13 .

Речовий доказ: саморобний візок повернути ОСОБА_5 .

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженим та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою, через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1