УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/197/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 296 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9
законного представника: ОСОБА_10
представника потерпілого: ОСОБА_11
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилиповичі, Новоград-Волинського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- за ч. 2 ст. 296 КК України на 4 (чотири) роки обмеження волі.
Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- за ч. 2 ст. 296 КК України на 4 (чотири) роки обмеження волі.
Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 та його законного представника задоволено повністю. Стягнуто солідарно з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на їх користь 2992, 80 грн. матеріальної шкоди.
в с т а н о в и л а:
У подальшому неправомірні дії ОСОБА_9 були зупинені іншими учасниками гри однак останній, ігноруючи зроблені йому зауваження, після продовження футбольного матчу, став провокувати ОСОБА_12 на бійку, висловлюючись на його адресу нецензурною лайкою та намагався залучити до своїх неправомірних дій інших учасників, підбурюючи їх до вчинення протиправних дій стосовно неповнолітнього.
При цьому, коли учасники гри відтягнули ОСОБА_9 від ОСОБА_12 , до останнього наблизився старший брат ОСОБА_9 - ОСОБА_8 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим спільним умислом з останнім та з метою доведення його до кінця, безпричинно грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи елементарні правила поведінки, моралі та доброзичливості, що супроводжувалося особливою зухвалістю, в присутності інших осіб, умисно наніс ОСОБА_12 зі значною силою один удар долонею руки в область лівого вуха, чим спричинив тілесне ушкодження.
Після цього потерпілий ОСОБА_12 , з метою уникнення подальшого побиття втік з території школи до будинку своєї бабусі, яка проживає неподалік по АДРЕСА_2 .
Спільними злочинними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_12 відповідно до висновку судово-медичного експерта №589 від 21.10.2014 року спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці зовнішньої поверхні лівого плечового суглоба та в ділянці лівого грудного м`яза, а також легкі ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді забою лівого вуха з садном в лівій завушній ділянці, що ускладнився розвитком після травматичного кохлеарного невриту.
Крім того, спільними злочинними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_8 порушено особисті інтереси ОСОБА_12 та суспільні інтереси громади с. Пилиповичі на активний відпочинок у громадських місцях.
В апеляційній скарзі зі змінами захисник ОСОБА_7 зазначає про незаконність та необґрунтованість вироку суду.
На її думку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони не ґрунтуються на доказах досліджених в судовому засіданні.
Дії ОСОБА_9 та ОСОБА_8 судом кваліфіковані не вірно за ч. 2 ст.296 КК України, оскільки у ОСОБА_9 умислу, мотивів, а також цілей вчинити хуліганство не було, обопільна бійка виникла раптово внаслідок суперечки з приводу результатів спортивної гри і тривала вона не значний час, а події відбувались не в громадському місці, а на необлаштованому футбольному полі де мешканці села зібрались пограти у футбол.
На її думку суд обґрунтував свої висновки лише на показаннях неповнолітніх свідків друзів потерпілого, які містять суперечності не узгоджуються з іншими доказами та невмотивовано відкинув показання інших свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які спростовували показання потерпілого щодо ініціатора та обставин конфлікту.
На її думку, дії ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 296 КК України, оскільки ОСОБА_8 не наносив тілесні ушкодження ОСОБА_12 , а дії ОСОБА_9 слід кваліфікувати, як правопорушення, вчинене проти особи.
Вказує, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 під час інкримінованої їм події не перебували в стані алкогольного сп`яніння і ці висновки ґрунтуються виключно на припущеннях.
Вважає також, що заявлений потерпілим та законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 цивільний позов підлягає частковому задоволенню лише, в сумі 945,55 грн., на яку надано підтверджуючі документи.
Просить вирок суду змінити. Провадження у справі щодо ОСОБА_8 закрити за недоведеністю його вини, а дії ОСОБА_9 перекваліфікувати на ч.2 ст. 125 КК України звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В апеляційній скарзі зі змінами обвинувачений ОСОБА_8 зазначає доводи, що аналогічні апеляційній скарзі захисника. Заперечує спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та стверджує, що лише намагався припинити бійку відтягуючи учасників.
Вказує, що висновки судово-медичної експертизи суперечать показанням потерпілого щодо локалізації, кількості, розміщення тілесних ушкоджень, оскільки у потерпілого було виявлено лише синці на лівому лікті та грудному м`язі та ушкодження завушної ділянки, а останній стверджує, що йому було завдано біля 13 ударів в голову.
Висновки суду про перебування його у стані алкогольного сп`яніння не підтверджуються показаннями працівників поліції, які виїжджали на місце ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .
Суд не взяв до уваги показання свідків, які стверджували, що він лише припиняв суперечку.
Просить вирок змінити та закрити провадження щодо нього за відсутністю складу злочину.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги сторони захисту, а також просили, якщо суд не знайде підстав для їх задоволення, звільнити їх від відбування покарання згідно з Законом України «Про амністію у 2016 році», думку прокурора, представників потерпілого, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг та звільнення обвинувачених від відбування покарання за амністією, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що 10.09.2014 року він разом із мешканцями с. Пилиповичі грав у футбол на території школи в с. Пилиповичі. Під час гри між командами виникла суперечка з приводу забитого голу. Після даної суперечки до нього підбіг ОСОБА_9 , який грав за протилежну команду та наніс близько 6-7 ударів кулаком в область голови. Його дії були припинені іншими гравцями та після даної події гра продовжилась. Через 20 хв. ОСОБА_9 знову наніс удар йому в область вуха, повалив на землю та наніс близько 5- 6 ударів в область голови. Після того як гравці знову відтягнули ОСОБА_9 , до нього підійшов ОСОБА_8 та наніс йому удар рукою також в область вуха. Внаслідок даних подій гра футбол була закінчена. З метою, уникнення подальшого побиття він поїхав на велосипеді до своєї бабусі, а брати Косянчуки поїхали за ним. ОСОБА_9 забіг до подвір`я бабусі та став сперечатися з нею. Косянчуки перебували в стані алкогольного сп`яніння.
Законний представник потерпілого ОСОБА_10 пояснила, що 10.09.2014 року близько 20 год. їй зателефонувала її мати ОСОБА_20 та повідомила, що до неї прийшов побитий син. Після даного дзвінка вона викликала міліцію та пішла до своєї матері де побачила що у її син плакав, тримався за вухо, у нього боліла голова.
Свідок ОСОБА_21 пояснив, що 10.09.2014 року він разом з іншими мешканцями с. Пилиповичі грав в футбол на футбольному полі місцевої школи. Під час гри ОСОБА_12 стверджував, що його команда забила гол, інша команда дану обставину заперечувала. Після вирішення даного словесного конфлікту, ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_9 , останній потягнув його за футболку та наніс удар кулаком в обличчя, після чого їх розборонили гравці команд. У подальшому матч продовжився, однак ОСОБА_9 далі наносив удари кулаками ОСОБА_12 поки він та ОСОБА_22 не відтягнули їх один від одного. ОСОБА_22 тримав ОСОБА_9 , але той продовжував наносити удари. Футбольний матч був перерваний діями ОСОБА_23 .
Свідок ОСОБА_24 пояснив, що близько 20 год. 10.09.2014, перебуваючи на футбольному полі школи с. Пилиповичі, під час гри в футбол, ОСОБА_9 безпричинно наніс удар кулаком в область вуха ОСОБА_12 . У подальшому, через декілька хвилин ОСОБА_9 повалив ОСОБА_12 на землю та наніс йому декілька ударів в область обличчя. Після того, гравці розборонили ОСОБА_9 та ОСОБА_12 . Водночас, до ОСОБА_12 підбіг ОСОБА_8 та наніс удар рукою останньому в область голови. Косянчуки перебували у стані алкогольного сп`яніння. Їх діями футбольний матч був перерваний.
Аналогічні показали дали свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , ОСОБА_9 та ОСОБА_26 .
Свідок ОСОБА_14 пояснив, що 10.09.2014 року під час гри в футбол на футбольному полі школи с. Пилиповичі, ОСОБА_9 безпричинно наніс удар ОСОБА_12 , від якого останній упав та продовжував наносити удари, поки інші гравці не відтягнули його. Після цього ОСОБА_8 наніс удар по обличчю ОСОБА_12 . Діями Косянчуків футбольний матч було перервано. На його думку брати Косянчуки перебували у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчили загальні зовнішні ознаки.
Свідок ОСОБА_13 пояснив, що 10.09.2014 року близько 20 хв. грав в футбол, бачив як ОСОБА_9 наніс ОСОБА_12 декілька ударів в область голови Косянчуки перебували у стані алкогольного сп`яніння.
Свідок ОСОБА_27 пояснив, що 10.09.2014 року він разом з іншими мешканцями с. Пилиповичі брав участь у грі в футбол на території футбольного поля школи с. Пилиповичі. Під час даного матчу він бачив як ОСОБА_9 наніс удар рукою ОСОБА_12 в область обличчя. Після того, як даних осіб розтягнули, матч продовжився. У подальшому, через декілька хвилин, ОСОБА_9 повалив ОСОБА_12 на землю та наніс декілька ударів останньому в різні частини тіла, найбільше в область обличчя, поки інші гравці не припинили бійку. Внаслідок дій ОСОБА_9 , футбольний матч було перервано. Крім того, перед матчем ОСОБА_23 вживали спиртні напої.
Свідок ОСОБА_20 пояснила, що 10.09.2014 року ввечері до неї прийшов онук ОСОБА_12 . Онук був червоний, тримався за голову та з його вигляду вбачалось, що йому дуже боляче. Онук сказав, що під час гри в футбол його побили брати ОСОБА_23 . Крім того, вийшовши з будинку вона побачила, що у неї в дворі перебував ОСОБА_9 та за ним забіг до двору ОСОБА_28 та забрав ОСОБА_9 з двору. Останній перебував у стані алкогольного сп`яніння та виражався нецензурною лайкою до неї під час спілкування.
Свідок ОСОБА_16 пояснив, що 10.09.2014 року він разом з іншими мешканцями с. Пилиповичі грав в футбол на футбольному полі місцевої школи. Під час гри виник спір про гол, але чи була бійка не бачив. Через деякий час бачив, як ОСОБА_29 та ОСОБА_30 штовхали один одного їх розборонили і ОСОБА_29 пішов додому. Не бачив щоб ОСОБА_31 наносив удари ОСОБА_32 . Після чого він разом з ОСОБА_23 сів до автомобіля та поїхали. Зупинились біля будинку ОСОБА_20 ОСОБА_33 відкривав двері автомобіля потім їх закривав. Однак не пам`ятає чи заходив він до подвір`я ОСОБА_20 чи ні.
Свідок ОСОБА_17 пояснив, що в складі оперативної групи черговим по райвідділу був направлений в с. Пилиповичі. По приїзду в с. Пилиповичі було встановлено, що в с. Пилиповичі на футбольному полі відбулась бійка, яка закінчилась. Для встановлення всіх обставин учасники були запрошені до райвідділу. В райвідділ доставили двох, кого не пам`ятає.
Аналогічні показання дали свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .
Отримання ОСОБА_12 тілесних ушкоджень під час побиття обвинуваченими, також підтверджуються даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.09.2014 року ОСОБА_10 , а також випискою з медичної карти стаціонарного хворого відповідно до якої з 11.09.2014 року по 22.09.2014 року ОСОБА_12 знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом гострий лівобічний після травматичний кохлеарний неврит.
Відповідно до висновку експерта №589 від 11.09.2014 року тілесні ушкодження у ОСОБА_12 у вигляді синців в ділянці зовнішньої поверхні плечового суглоба, в ділянці лівого грудного м`яза утворились від дії тупого предмета, давністю можливо 10.09.2014 року, належать до легких тілесних ушкоджень.
Тілесне ушкодження у ОСОБА_12 у вигляді забою лівого вуха з садном в лівій завушній ділянці, що ускладнився розвитком після травматичного кохлеарного невриту утворилось від дії тупого предмета давністю можливо 10.09.2014 року, належить до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Згідно висновку експерта №704 від 30.10.2014 року тілесні ушкодження у ОСОБА_12 у вигляді синців в ділянці зовнішньої поверхні лівого плечового суглоба, в ділянці лівого грудного м`яза утворились не менш ніж від 2-разової дії тупого предмета, давністю можливо 10.09.2014 року, належать до легких тілесних ушкоджень.
Тілесне ушкодження у ОСОБА_12 у вигляді забою лівого вуха з садном в лівій завушній ділянці, утворилось від дії тупого предмета (можливо одноразової дії) давністю можливо 10.09.2014 року, належить до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 в ділянці лівого плечового суглоба та лівого грудного м`яза могли утворитися від ударів у вищеописані ділянки, як він вказує під час допитів.
При експертизі не виявлено об`єктивних ознак, які б дозволили встановити, хто саме міг спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_12 у вигляді забою лівого вуха з садном у лівій вушній ділянці, що ускладнився розвитком після травматичного кохлеарного невриту, оскільки обстежуваний вказує, що і ОСОБА_9 і ОСОБА_8 наносили удари в ділянку лівого вуха.
Зазначені докази в своїй сукупності підтверджують висновки суду про вчинення обвинуваченими ОСОБА_9 і ОСОБА_8 хуліганства - грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.
Підтверджують вищезазначені докази і вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння на, що безпосередньо вказали свідки ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та інші зазначивши, що обвинувачені приносили з собою алкоголь, пили пиво і за їхніми зовнішніми ознаками та поведінкою вбачалось, що вони у стані алкогольного сп`яніння.
Доводи сторони захисту про невірну кваліфікацію дій обвинувачених судом першої інстанції були ретельно перевірені з наведенням детального аналізу у судовому рішення.
На думку колегії суддів висновки суду про те, що для кваліфікації за ст. 296 КК України не має значення та обставина, що конфлікт відбувся на неофіційній футбольній грі жителів населеного пункту з приводу незгоди з результатом, а важливим та доведеними є ті обставини, що після вживання алкоголю, нахабно поводячись, використовуючи незначний привід, значну різницю у віці по відношенню до неповнолітнього потерпілого, принизивши його та використовуючи насильство, яке спричинило йому тілесні ушкодження вони порушили спокій громадян та зірвали масовий захід, демонструючи при цьому зневагу до загальноприйнятих норм моралі та не припиняли свої дії і після того як учасники гри їх дії намагались зупинити.
За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії обвинуваченими були вчинені умисно з мотивами явної неповаги до суспільства.
Колегія суддів критично оцінює доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про непричетність до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та доводи захисника про невідповідність показань потерпілого висновкам судово-медичної експертизи, оскільки нанесення ним удару потерпілому в голову підтвердили очевидці та гравці допитані у якості свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_37 , ОСОБА_25 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_34 їх показання щодо цих обставин узгоджуються з показаннями потерпілого.
Узгоджуються показання потерпілого і з висновками СМЕ №589, №704 відповідно з якими забій лівого вуха з садном в лівій завушній ділянці, що ускладнився розвитком після травматичного кохлеарного невриту утворилось від дії тупого предмета давністю можливо 10.09.2014 року, характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 , в ділянці лівого плечового суглоба та лівого грудного м`яза могли утворитися від ударів у вищеописані ділянки, як вказує потерпілий під час допитів.
Доводи сторони захисту про те, що суд необґрунтовано відкинув показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 колегія суддів вважає безпідставними,оскільки суд детально виклав ці показання у своїх висновках на підтвердження вини обвинувачених, усі вони окрім свідка ОСОБА_16 , який висловився, що не бачив бійки, а лише спостерігав штовханину, підтвердили висновки суду.
Не спростовують висновки суду і показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які приїхали на виклик про бійку, оскільки вони жодних обставин не бачили.
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та правильно кваліфікував їх дії.
Покарання судом першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.
Разом з тим, в суді апеляційної інстанції сторона захисту (захисник, обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ) просили звільнити обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від відбування призначеного судом першої інстанції покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році».
Пунктом «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року визначено, що підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які не позбавлені батьківських прав та які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
За клопотанням захисника ОСОБА_7 , в суді апеляційної інстанції були долучені до провадження докази, які підтверджують, що ОСОБА_8 має на утриманні троє малолітніх дітей (свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 від 25.08.209 р., Серія НОМЕР_2 від 22.04.2015 р., Серія НОМЕР_3 від 16.08.2017 р., а ОСОБА_9 , двоє малолітніх дітей, що також підтверджується свідоцтвами Серія НОМЕР_4 від 23.03.2015 р., Серія НОМЕР_5 від 09.03.2017 р.
З довідок №549 від 18.09.2017 р. та №1488 від 21.09.2017 р., які видані службою у справах дітей Новоград-Волинської міської ради вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не позбавлені батьківських прав відносно своїх дітей.
За таких обставин, з огляду на те, що злочин у вчиненні якого обвинуваченні визнанні винними відноситься до категорії середньої тяжкості, а підстави які перешкоджають застосуванню амністії відсутні, колегія суддів приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від відбування призначеного їм за вироком кримінального покарання.
Посилання представників потерпілого, про неможливість повного звільнення обвинувачених від відбування покарання на підставі Закону про амністію, оскільки вони не визнали вину та не розкаялись, не вибачились, не відшкодували шкоду не узгоджуються з положеннями зазначеного Закону та не є перешкодою для його застосування.
Згідно з ч.1 ст. 129 КПК України залежно від доведеності підстав і розміру заявленого позову суд задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в задоволенні позову.
При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених кримінальним правопорушенням, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.
Разом з тим, задовольняючи цивільний позов неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 та його законного представника, в повному обсязі, суд не обґрунтовував свої висновки, не послався на відповідну норму закону та докази підтверджуючі розмір заподіяної шкоди, а лише формально вказав про необхідність його задоволення у повному обсязі, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та є підставою для скасування вироку в цій частині з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 квітня 2017 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в частині вирішення цивільного позову скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 квітня 2017 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 змінити.
Звільнити ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на підставі п «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, від відбування призначеного покарання.
В решті вирок залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: