Справа № 163/1959/17
Провадження № 1-кп/163/129/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 вересня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000286 про обвинувачення
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , українця, громадянина
України, непрацюючого, розлученого, з
середньо-спеціальною освітою, військово-
зобов`язаного, згідно ст.89 КК України не
судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення
(злочину), передбаченого ч.1 ст.309 КК
України,-
в с т а н о в и в :
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він вчинив незаконне придбання, виготовлення та зберігання без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, канабісу, при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 приблизно рік тому, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на сміттєзвалищі, що знаходиться за межами м.Любомль Волинської області, побачив один кущ рослини коноплі та достовірно знаючи, що вказана рослина є сировиною для виготовлення наркотичного засобу канабісу, його зірвав, тим самим незаконно придбав з метою подальшого власного вживання шляхом куріння, після чого цей кущ коноплі переніс до свого будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 , де, висушивши його, почав незаконно зберігати без мети збуту, а через деякий час по цьому, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у вищевказаному будинку, у якому він проживає, висушену коноплю подрібнив руками, виготовивши у такий незаконний спосіб наркотичний засіб виду канабіс, який згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» за №770 від 06.05.2000 віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, та в подальшому помістив його у паперовий згорток та продовжив незаконно зберігати в задній кишені одягнених на ньому штанів для власного вживання без мети збуту до 12 годині 15 хвилин 19.07.2017 року, тобто до моменту його адміністративного затримання працівником СКП Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, що мало місце на території колишнього приміщення ВДАІ з обслуговування м. Любомль та району, по вул. 1-го Травня, 129, в м. Любомль, де він перебував та при ньому, у кишені його штанів, під час проведення поверхневого огляду було виявлено згорток паперу із вмістом особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, маса якого становить 7,47 г.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення і зберігання без мети збуту, особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, - канабісу.
Кримінальне провадження надійшло до суду у формі обвинувального акту та у підготовчому судовому засіданні його сторонами подано угоду про визнання винуватості, укладену 01 вересня 2017 року між начальником Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , яку останні просили затвердити.
Розглядаючи таке прохання сторін кримінального провадження, судом встановлено наступне.
За умовами укладеної угоди, ОСОБА_4 беззастережно та повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за фактичними обставинами та в обсязі, викладеними в обвинувальному акті, і кваліфікації таких його дій не оспорює.
Сторонами погоджено наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, якими визначено: щире каяття останнього та активне сприяння розкриттю злочину, разом з тим, відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Узгоджено покарання, яке обвинуваченому ОСОБА_4 визначено за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) рокизі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Сторони підтвердили, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди та наслідками її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе затвердити угоду, обвинувачений і його захисник проти цього не заперечили та погодились на призначення узгодженого покарання.
Суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що також виходить із вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також, роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, дійшов висновку, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання винуватості та укладення відповідної угоди немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.
За інкримінованим обвинуваченням, ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винним в повному обсязі.
Відповідно до ст.468, ч.4 ст.469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, за ч.1 ст.309 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, та внаслідок його скоєння шкода завдана лише суспільним інтересам, а тому, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості за викладених вище обставин може бути укладена.
Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_4 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а також не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.
Узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченого ОСОБА_4 за ознаками ч.1 ст. 309 КК України є правильною.
Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає положенням ст. 65 КК України та санкції ч.1 ст.309 КК України.
При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.ст.66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.
Обвинувачений також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст.476 КПК України.
Таким чином, на переконання суду, умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
Виходячи з викладеного, угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Питання про долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, що понесені, у зв`язку з доведеністю вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з останнього на користь держави.
Запобіжний захід під час досудового розслідування обвинуваченому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання під час підготовчого судового засідання.
Керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 474-475 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості від 01.09.2017 року у кримінальному провадженні №0000286, укладену начальником Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: згорток паперу із подрібненою речовиною рослинного походження, зовні схожою на марихуану (канабіс), який поміщено у спеціальний пакет №3695639, та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 594 (п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 88 копійок процесуальних витрат за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуюча суддя: ОСОБА_1