У Х В А Л А
08.08.2017 Справа №607/5260/16-к

Провадження 1-кс/607/5803/2017
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах потерпілого ОСОБА_3 від 08.08.2017р. про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_2 (як це вказано у клопотанні) 08 серпня 2017 року звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в інтересах потерпілого ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000181 від 18 січня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України з клопотанням про накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , а саме: автомобіля «Тойота Ланд Крузер 200» 2015 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 та на майно, яким він користується, а саме: на транспортні засоби «Рейндж Ровер» 2015 року випуску, «Лексус ЛХ 450» 2015 року випуску р.н. НОМЕР_2 , які належать на праві власності ОСОБА_5 , шляхом заборони на відчуження, розпорядження або користування, мотивуючи тим, що внаслідок злочинних дій підозрюваного ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_3 завдана майнова шкода, тому з метою збереження речей та предметів, які були здобуті внаслідок злочинної діяльності та з метою конфіскації для забезпечення цивільного позову просить слідчого суддю накласти арешт на вказані вище автомобілі.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 6 статті 170 цього Кодексу встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч. 3 ст. 171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Як вбачається з клопотання, воно подане адвокатом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , однак будь-яких доказів того, він представляє інтереси останнього (свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордеру, договору про надання правової допомоги) слідчому судді не надано.

Окрім того, клопотання не містить доказів того, що у кримінальному провадженні №0000181 від 18 січня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, в рамках якого звертається заявник, ОСОБА_3 визнаний потерпілим.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов, а відтак, що він чи його представник уповноважені звертатися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, до клопотання не долучено.

Клопотання про арешт майна не містить відомостей, які б підтверджували факт повідомлення про підозру будь-якій особі в даному кримінальному провадженні, в тому числі ОСОБА_4 , на майно якого і просить накласти арешт адвокат ОСОБА_2 .

Крім цього, адвокат просить накласти арешт на транспортні засоби, при цьому не додає доказів належності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначених автомобілів та до клопотання не додані документи, що свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_4 користується автомобілями, які на праві власності належать ОСОБА_5 .

Окрім того, в клопотанні не зазначено вартість майна, яке належить арештувати, оскільки встановлення такої вартості є необхідною при вирішенні клопотання по суті і вона повинна бути співрозмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.

Також, всупереч ч. 3 ст. 171 КПК України, у клопотанні не зазначено розмір позовних вимог та відсутні докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, а саме те, що адвокат ОСОБА_2 клопоче про накладення арешту на майно, однак його клопотання не відповідає вимогам ч. 3 ст. 171 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню особі, яка його подала для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах потерпілого ОСОБА_3 від 08.80.2017р. про арешт майна - повернути заявнику та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, який рахувати з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1