Справа № 462/229/18
У Х В А Л А
27 лютого 2018 року Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 12.02.2018 року про відмову в задоволенні його клопотання від 12.02.2018 року про визнання ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 00079 від 07.11.2017 року; зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілою у вказаному провадженні та винести постанову. Свої вимоги мотивує тим, що зазначена постанова є незаконною, а дії слідчого грубо порушують вимоги КПК України.

Скаржник та адвокат у судовому засіданні скаргу підтримали, дали пояснення аналогічні доводам, які наведені у скарзі, яку просять задовольнити.

У судове засідання не з`явився слідчий, проте його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши скаржника, адвоката, оглянувши матеріали скарги, прихожу до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що Залізничним ВП ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00079 від 07.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

05.02.2018 року до слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 надійшло клопотання адвоката Яцишина в інтересах ОСОБА_3 про визнання останньої потерпілою у кримінальному провадженні № 00079 від 07.11.2017 року.

Постановою слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 12.02.2018 року було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у вищевказаному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З аналізу вищевказаних норм КПК України слідує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство передбачає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Разом з тим, умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.

Як убачається з оскаржуваної постанови, слідчий при винесенні такої обмежився лише тим, що при розгляді клопотання не вдалося встановити конкретну майнову шкоду завдану заявнику. Однак, при цьому слідчим не взято до уваги ту обставину, що заява про кримінальне правопорушення була подана безпосередньо ОСОБА_3 , яке, на думку останньої, вчинено щодо неї та порушує її майнові права, як засновника господарського товариства. Таким чином, слідчий при розгляді клопотання обмежився лише дослідженням показів свідка державного реєстратора ОСОБА_6 , не проаналізувавши інші матеріали кримінального провадження, зокрема заяву ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова винесена передчасно, оскільки обставини, наведені слідчим у оскаржуваній постанові не можна вважати очевидними та достатніми, та слідчим при цьому не вжито належних заходів для з`ясування факту можливого завдання шкоди ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням, а тому дану постанову слід скасувати.

Разом з тим, скарга в частині вимог про зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілою у вказаному провадженні та винести постанову не підлягає задоволенню, оскільки кримінально-процесуальне законодавство не передбачає прийняття слідчим суддею імперативного процесуального рішення про визнання особи потерпілим, зокрема, не передбачено і прийняття такого рішення, як зобов`язання слідчого визнати особу потерпілим.

Керуючись ст.ст. 306,307,318-380 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 12.02.2018 року про відмову в задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 від 05.02.2018 року про визнання ОСОБА_3 потерпілою.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала остаточна та в силу ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.