ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2017 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
представника цивільного позивача ОСОБА_6
представника цивільного відповідача ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження №0000552 від 05.03.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янське Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину та одну неповнолітню, раніше не судимого, працюючого водієм ОДО «АТП 11205», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в:

05.03.2017 року, близько о 09:45 годині, ОСОБА_9 керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «Рута», реєстраційний знак НОМЕР_1 , рухався по пр. Миру з боку вул. Генерала Захарченко в напрямку вул. Донецьке Шосе у м. Дніпро, в порушення п.10.2 Правил дорожнього руху України, проявивши крайню неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_10 , яка рухалась по прилеглій території зліва направо за напрямком його руху, яку водій ОСОБА_9 об`єктивно міг передбачити, в свою чергу не надав перевагу пішоходу ОСОБА_10 , змінив напрямок руху керованим автомобілем вправо, внаслідок чого в районі будинку №61-а скоїв на неї наїзд.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 814е від 22.03.2017 року, заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у виді сумісної тупої травми обох нижніх кінцівок: масивної забійно-рваної рани на задній поверхні нижньої третини лівого стегна з переходом в підколінну ямку з відшаруванням шкіри та підшкірно-жирової клітковини, масивної забійно-рваної рани у нижній третині правого стегна з переходом в підколінну яму та далі на праву гомілку до її нижньої третини з відшаруванням шкіри та підшкірно-жирової клітковини, з відкритим двохлодижковим переломом правого гомілково-стопного суглобу зі зміщенням уламків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України визнав частково, суду пояснив, що 05.03.2017 року близько 10:00 години ранку він рухався по пр. Миру, коли повертав на стоянку, побачив ОСОБА_10 , яка переходила дорогу, він почав повертати направо, в цей час почала повертати інша машина, яка почала сигналити потерпілій, від чого остання злякалась, змінила напрямок руху і побігла під колеса автомобіля обвинуваченого, внаслідок чого ОСОБА_9 скоїв на неї наїзд правим переднім колесом, а саме на ліву ногу. Обвинувачений не бачив пішохода ОСОБА_10 в момент наїзду, зупинився у зв`язку з тим, що почув її крики. ОСОБА_9 стверджує, що потерпіла переходила дорогу паралельно (уздовж) відносно руху його автомобіля, а не зліва направо, як вказано в обвинувальному акті.
ОСОБА_9 відшкодував потерпілій матеріальну шкоду у сумі 6700 гривень на лікування. Але згодом, родичі потерпілої почали погрожувати йому та вимагати гроші, через що ОСОБА_9 не визнає заявлений потерпілою цивільний позов.

Після допиту свідків, дослідження наданих доказів, обвинувачений визнав свою вину повністю.
У вчиненому щиро розкаюється, просить не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки працює водієм та іншого доходу не має.
ОСОБА_9 , з посиланням на те,що має на утриманні неповнолітню дитину, просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році»
Потерпіла ОСОБА_10 повідомленапро слухання справи, в судове засідання не з`явилась, тому суд розглядає справу у її відсутність. Інтереси потерпілої представляв її представник.

Представник потерпілої заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з понесеними ОСОБА_10 витратами на лікування у розмірі 15 390, 84 грн., та моральноїшкоди у сумі 50, 000 грн., яка виразилась у моральних стражданнях через завдану шкоду здоров`ю, які він просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205».
Представник цивільного відповідача позов не визнав, посилаючись на невідповідність медичних документів вимогам законодавства щодо їх оформлення та на не підтвердження понесених витрат відповідними призначеннями лікарів.
Свідок ОСОБА_11 суду показав, що того дня він бачив, як потерпіла переходила дорогу від магазину «Варус» у бік пр. Миру, в цей час водій газелі ОСОБА_9 , який повертав, скоїв наїзд на її ногу правим переднім колесом, від чого вона впала та почала кричати. В цей час водій почав від`їжджати назад та переїхав її ще раз. Свідок зазначає, що самого моменту наїзду він не бачив, звернув увагу на подію після того, як потерпіла почала кричати. Після наїзду, ОСОБА_9 не надавав допомогу ОСОБА_10 .

Відповідно до висновків судово-автотехнічної експертизи порушення обвинуваченим правил дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_9 , в порушення п.10.2 Правил дорожнього руху України проявивши злочинну недбалість, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, перед проїзною частиною не надав дорогу пішоходу, що рухався по ній, що призвело до наїзду на пішохода.
Невиконання вказаних вимог правил дорожнього руху, а саме п.10.2, знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

У судовому засіданні досліджено протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.03.2017 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого, огляд проводився на території вул. Г. Захарченко та вул. М. Міхновського у м. Дніпро при сухих погодних умовах, на передньому правому колесі автомобіля «Рута» н.з. НОМЕР_1 та на проїзній частині було виявлено рідину бурого кольору, схожу на кров, залишену потерпілою.

Відповідно до висновків судово-автотехнічної експертизи № 6/10.1-217 від 17.03.2017 року, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Рута» ОСОБА_9 , щоб запобігти вказаній ДТП повинен був діяти відповідно до вимог п.10.2 Правил дорожнього руху і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому їх виконати.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 814е від 22.03.2017 року, враховуючи характер та локалізацію виявлених у потерпілої ОСОБА_10 тілесних ушкоджень у вигляді сумісної тупої травми обох нижніх кінцівок, можливо сказати, що вони спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, що діяли в область задньої поверхні обох нижніх кінцівок, якими могли бути виступаючі частини рухомого транспортного засобу, з послідуючим падінням обстеженої на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди. Тобто, в момент первинного контакту обстежена знаходилась задньою поверхнею тіла до травмуючих предметів (виступаючих частин рухомого транспортного засобу).

Суд допитав обвинуваченого, потерпілу, свідків, дослідив висновки експертиз, матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, вважає, що вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Обвинувачений повинен нести кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Дії ОСОБА_9 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 286 КК України.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

При обранні покарання суд враховує, що ОСОБА_9 раніше не судимий, скоїв злочин з необережності, на обліку у нарколога, психіатра не знаходиться, за місцем проживання, характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, суд не знаходить.

З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді обмеження волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, з випробуванням, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На думку суду саме таке покарання відповідно до ч.2 ст. 50 та ч.2 ст. 65 КК України є не тільки карою за вчинений злочин, а буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, сприятиме відшкодуванню шкоди заподіяної потерпілому.
Підстав для застосування покарання без випробування та з позбавленням права керування транспортними засобами суд не вбачає, оскільки наслідки кримінального правопорушення, свідчать про те, що обвинувачений повністю усвідомив протиправність своїх дій, щиро покаявся.

Потерпілою заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в розмірі 15 390, 84 грн. та 50 000 грн., відповідно.
Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди обґрунтований, підтверджується представленими суду доказами, зокрема касовими чеками про придбання ліків на суму 15 390,84 грн., а тому підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 1166 ЦК шкода, завдана майну фізичної особи відшкодується в повному обсязі особою, яка її завдала, шкода, завдана внаслідок здійснення кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодується на загальних підставах (ст. 1188 ЦК України).
Що стосується моральної шкоди, яка підлягає стягненню на підставі ст. 1167 ЦК України, то її розмір визначений потерпілою у 50 000 грн., саме ця сума, з урахуванням вини обвинуваченого, на думку суду, є достатньою компенсацією за перенесені потерпілою страждання та переживання, пов`язані з отриманими травмами та лікуванням.
Судом встановлено, що ОСОБА_9 знаходився в трудових відносинах з Товариством з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205» (ідентифікаційний код юридичної особи 23935584) і заподіяв позивачці шкоду під час виконання своїх трудових обов`язків, тому, відповідно до ст. 1172 ЦК, юридична особа відшкодує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним трудових обов`язків.

Крім цього, Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205» (ідентифікаційний код юридичної особи 23935584) є власником джерела підвищеної небезпеки-автомашини марки «Рута», реєстраційний знак НОМЕР_1 , на якій заподіяно шкоду позивачці, тому відповідач несе відповідальність за заподіяну шкоду як володар джерела підвищеної небезпеки, відповідно до ст.. 1187 ЦК України.

Доводи представника відповідача про невідповідність медичних документів вимогам законодавства щодо їх оформлення та на не підтвердження понесених витрат відповідними призначеннями лікарів судом не приймаються до уваги, оскільки факт наїзду на потерпілу підтверджується дослідженими судом доказами, потерпілою придбано ліки відповідно до переліку, зазначеного лікарем, придбання медикаментів та отримання медичних послуг підтверджено касовими чеками.
В судовому засіданні обвинувачений просив застосувати до нього акт амністії, відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році».
Судом встановлено, що ОСОБА_9 на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» має двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому підпадає під дію ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році», не позбавлений батьківських прав та не є особою, до якої згідно ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» вона не застосовується.
Керуючись ст. 367-374 КПК України, ст.1 п. «в», ст.ст.9, 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року,суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік без позбавлення права керувати транспортними засобами.

У відповідності до ст.75 КК України від призначеного основного покарання у виді обмеження волі звільнити, якщо протягом 1 року /іспитового строку/ він не вчинить нового злочину.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу з питань пробації;

- повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в орган з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання у зв`язку з амністією на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205» (ідентифікаційний код юридичної особи 23935584) на користь ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 15 390, 84 грн.
Позов про стягнення моральної шкоди задовольнити, стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205» (ідентифікаційний код юридичної особи 23935584) на користь потерпілої ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 50 000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 703. 68 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1