Справа №522/1786/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2018 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000267 від 30.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Портофранківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008004 від 29.12.2017 року, мотивуючи наступним.
У провадженні СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі, перебувають матеріали кримінального провадження внесених до ЄРДР за №0000267 від 30.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України, так в ході проведення досудового розслідування встановлено, що відповідно інформації отриманої з бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради та інформації з Департаменту комунальної власності ОМР з`ясовано, що нежитлове приміщення площею 57,2 кв. метрів розташоване за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності серія та номер: НОМЕР_1 від 19 червня 2007 року належить Територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради про, що також свідчить технічний паспорт виготовлений КП «ОМБТІ та РОН», від 13.05.2005, також встановлено, що дане приміщення на підставі договору оренди за №15/36 укладеного 29 серпня 2016 року між ГУНП в Одеській області ЄДРПОУ 40108740 та Департаментом комунальної власності Одеської міської ради , орендується та передано на баланс Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Однак, в ході аналізу інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідка №112048894 встановлено, що 18.01.2018 державним реєстратором КП «Реєстраційної служби Одеської області» ОСОБА_5 , було зареєстровано за ОСОБА_6 , право власності на нежитлове приміщення №1, площею 84,8 кв. метрів, частина якого виходячи за наявною інформації є вищевказане приміщення площею 57,2 кв. метрів, розташоване у будинку АДРЕСА_1 , а підставою для даної реєстрації вказано акт прийому-передачі нерухомого майна серія та номер: б/н виданий 21.11.2001, видавник: ТОВ «ІЗІДА-2000»; договір купівлі продажу, серія та номер: 41, виданий 21.11.2001, видавник ТОВ «ІЗІДА-2000»; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 12.01.2017, видавник ТОВ «Бюро Консалт Сервіс» враховуючи те, що згідно інформації отриманої від БТІ ОМР встановлено, що в період часу з 1991 по 31.12.2012 за ТОВ «Ізіда» не зареєстровано право власності на будь, яке нежитлове приміщення розташоване в будинку АДРЕСА_1 , тому дане воно не могло передавати чи відчужувати дане приміщення оскільки не було і не є його власником. Враховуючи вищевикладене є достатньо підстав вважати, що право власності на дане приміщення зареєстровано незаконно.

Отже, в даному кримінальному провадженні нежитлове приміщення площею 57,2 кв. метрів, розташоване у будинку АДРЕСА_1 , є не тільки безпосереднім об`єктом посягання, а й зберегло на собі сліди вчинення злочину тому слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний вжити заходів щодо його збереження.

У зв`язку із викладеним під час досудового розслідування виникла необхідність у збереженні об`єкту житлової нерухомості, нежитлове приміщення №1, площею 84,8кв. метрів, розташоване у будинку АДРЕСА_1 та недопущення здійснення будь-якої діяльності як б загрожувала її безповоротному перетворенню.

Прокурор чи слідчий до судового засідання не з`явився, написав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України виклик володільця майна не здійснювався, з метою забезпечення завдань арешту, оскільки вказане у клопотанні майно не вилучалося.
Дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
З урахуванням вище наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що справді вказане у клопотанні приміщення має доказове значення у кримінальному провадження за ч. 3 ст. 190 КК України, оскільки є безпосереднім об`єктом злочину, а тому з метою забезпечення завдань кримінального провадження, збереження від втрати, перетворення чи іншого незаконного перетворення речових доказів, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні майно. Однак, слідчий суддя не вбачає підстав задля заборони користування таким майном.
Керуючись ст.ст. 36, 98, 100, 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0008004 від 29.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на об`єкт житлової нерухомості, нежитлове приміщення АДРЕСА_2 .
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Одеської області на протязі 5 (п`яти) днів.
Слідчий суддя: ОСОБА_1

02.02.2018