Дата документу 26.10.2017
Справа № 501/2315/17
УХВАЛА

26 жовтня 2017 року слідчій суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

потерпілого (власника майна) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області клопотання слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0001380 від 20 жовтня 2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2017 року до слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області надійшло вказане клопотання, в якому слідчий СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 просить слідчого суддю накласти арешт на автомобіль марки «Nissan Maxima» (кузов № НОМЕР_1 ) номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий просить визначити місцем зберігання вищезазначеного автомобіля площадка на території Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, яка розташована за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ, вул.Хантадзе, 15.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що в провадженні слідчого відділу Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження №0001380 від 20 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

В ході досудового слідства встановлено, що 20 жовтня 2017 року до Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що невстановлена особа шляхом обману заволоділа його автомобілем марки «Nissan Maxima» номерний знак НОМЕР_2 , чим заподіяла останньому матеріальний шкоду на суму 130000 грн.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 06 листопада 2010 року та довідки територіального сервісного центру №5150 Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області № 31/15/5150-1052 від 24 жовтня 2017 року автомобіль марки «Nissan Maxima» (кузов № НОМЕР_1 ) номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

24 жовтня 2017 року до СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 , в якій він просить накласти арешт на його автомобіль марки «Nissan Maxima» (кузов № НОМЕР_1 ) номерний знак НОМЕР_2 , з метою уникнення незаконного переоформлення автомобіля.

Слідчий вважає, що даний автомобіль може бути предметом злочинної діяльності та містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому для встановлення істини в даному кримінальному провадженні, необхідно накласти арешт на зазначений автомобіль з метою заборони для особи у володінні якої перебуває вказаний автомобіль, розпоряджатися ним будь-яким чином та використовувати його.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_4 та потерпілий (власник майна) ОСОБА_5 підтримали клопотання та просили задовольнити його.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так в клопотанні слідчого не зазначена жодна із перерахованих вище вимог ч.2 ст.170 КПК України, а зазначено лише, що мета накладання арешту заборона для особи у володінні якої перебуває вказаний автомобіль, розпоряджатися ним будь-яким чином та використовувати його.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно доданої до матеріалів клопотання заяви ОСОБА_5 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення вбачається, що він достеменно знайом із ОСОБА_6 , особою, якій він надав для користування автомобіль, ключі та оригінал техпаспорта, вказано навіть, що в них дружні стосунки.

Тому посилання слідчого в клопотання про те, що невстановлена особа, шляхом обману заволоділа ОСОБА_5 автомобілем марки «Nissan Maxima» номерний знак НОМЕР_2 не відповідає дійсності.

При цьому, слідчий суддя також бере до уваги правовий висновок викладений в Постанові Верховного суду України від 24 листопада 2016 року про перегляд ухвали колегії Суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року, згідно якого:
«Відмежовуючи шахрайство від цивільно-правових деліктів, треба виходити з того, що отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство - якщо встановлено те, що особа вже в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, а зобов`язання не виконувати».
Із пояснень потерпілого ОСОБА_5 , наданих ним в судовому засіданні, вбачається, що він надав зазначений автомобіль в оренду ОСОБА_6 та отримував за це грошову винагороду від останнього з подальшим викупом автомобілю.
Зазначене вище прямо вказує на наявність у відношеннях між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 цивільно-правових відносин.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Отже, беручи до уваги вищевикладене, слідчий суддя вважає, що прокурором та органом досудового розслідування не надано достатніх підстав для арешту автомобілю, в зв`язку з чим приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст.110, 131-132, 171-173 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0001380 від 20 жовтня 2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України відмовити.

Копію ухвали надіслати (вручити) прокурору, слідчому, іншим зацікавленим особам.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя