Справа № 544/1056/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року м. Пирятин

Слідчий суддя Пирятинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
слідчого СВ Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 ,
розглянувши в залі суду м. Пирятин клопотання слідчого СВ Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000439 від 30.10.2017 року, щодо злочину, передбаченого ч.1 ст. 286КК України, про арешт майна,
в с т а н о в и л а:
До Пирятинського районного суду Полтавської області надійшло клопотання слідчого СВ Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000439 від 30.10.2017 щодо злочину, передбаченого ч.1 ст. 286КК України, про арешт майна.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 30 жовтня 2017 року близько 17 години 45 хвилин по вул. Зоряна, м. Пирятин в напрямку перехрестя вул. Зоряна - Європейська, під керуванням водія ОСОБА_5 рухався автомобіля HYUNDAY TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 , який на перехресті вул. Зоряна - Успенська, на пішохідному переході вул. Зоряна допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження.
За даним фактом 30.10.2017 внесено відомості до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження №0000439 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286КК України.
30.10.2017 року під час огляду місця події на перехресті вулиць Зоряна - Успенська м. Пирятин Полтавської області у відповідності до ст. 223, 237, 238 КПК України, працівниками поліції вилучено автомобіль HYUNDAY TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 , котрий згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 03.12.2011, належить ОСОБА_5 , який зареєстрований за місцем постійного проживання АДРЕСА_1 ; посвідчення водія НОМЕР_3 видане на ім`я ОСОБА_5 .
Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.10.2017 автомобіль HYUNDAY TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , посвідчення водія НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_5 , були вилучені у відповідності до ст. 237 КУпАП, котрі були доставлені на територію Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області.
Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України та подано у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України.
Розглянувши вказане клопотання, перевіривши додані до нього матеріали, заслухавши доводи слідчого Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , який підтримав клопотання, слідчий суддя вважає зазначене клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація процесуальної дії слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась, оскільки клопотань від учасників дії не надходило.
Слідчий суддя накладає арешт на грошові кошти чи інше майно, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст.167 КПК України, а саме: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування, матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку відповідно до ч.3ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 10, 11 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна.
У зв`язку з вищевикладеним слідчий суддя вважає, що клопотання в частині накладення арешту на автомобіль HYUNDAY TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , є обґрунтованим та підлягає до задоволення, оскільки є достатні підстави вважати, що вказані речі, на які слідчий просить накласти арешт, можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні №0000270 від 04.07.2017, вони відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а також незастосування арешту майна може призвести до його втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Слідчий суддя задовольняє клопотання в цій частині з метою збереження речових доказів.
Стосовно клопотання в частині накладення арешту на інше майно, а саме: посвідчення водія НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_5 , суд вважає його безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому процесуальним законом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Посвідчення водія НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_5 , не має матеріальної цінності, а отже не є майном, яке може бути піддане конфіскації, спеціальній конфіскації, або предметом звернення стягнення у відшкодування шкоди.
Також воно не є речовим доказом у розумінні ст.ст. 84, 98, 99 КПК України, оскільки не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегло на собі його слідів, не містить інших відомостей, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що мають бути встановлені у межах кримінального провадження.
Окрім цього, слідчим не доведено, що особа, володіючи своїм посвідченням водія може його умисно пошкодити, знищити чи перетворити, у зв`язку з чим слідчий суддя з метою не порушення прав особи на мирне володіння своїм майном, приходить до висновку про відсутність підстав накладення арешту як на речовий доказ. Крім того, у випадку необхідності вилучення посвідчення водія, слідчий за погодженням з прокурором чи прокурор мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом у порядку ст. 150 КПК України.
Таким чином, задоволення клопотання в цій частині буде суперечити завданням, покладеним на слідчого суддю у кримінальному провадженні, який зобов`язаний здійснювати у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, крім того, ніхто не може бути позбавлений права власності, в тому числі і права користування своєю власністю, окрім як на підставі рішення суду, прийнятого у передбаченому законом порядку, тому клопотання слідчого в частині накладення арешту на посвідчення водія НОМЕР_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.167,170-173 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и л а:
Клопотання слідчого СВ Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000439 від 30.10.2017, щодо злочину, передбаченого ч.1 ст. 286КК України, про арешт майна - задовольнити частково.
Накласти арешт на предмети, які 30 жовтня 2017 року були вилучені в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме на: автомобіль HYUNDAY TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 , котрий згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 03.12.2011, належить ОСОБА_5 , який буде зберігатися на території Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Зоряна, 7, м. Пирятин Полтавської області, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу HYUNDAY TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , виданого 03.12.2011 Пирятинським ВРЕВ ДАІ УМВС України в Полтавській області, яке буде зберігатися в камері схову речових доказів Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Зоряна, 7, м. Пирятин Полтавської області, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
У задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.
Контроль за виконанням ухвали та відповідальність за збереження арештованого майна покласти на слідчого СВ Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 .
Власник майна за наявності підстав має право заявити клопотання в порядку ст.174 КПК України про скасування арешту повністю або частково.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Слідчий суддя ОСОБА_1