Провадження № 1-кп/161/255/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 28 березня 2018 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Луцьку кримінальне провадження №0001982, що надійшло з Луцької місцевої прокуратури 26.10.2017 року з обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька, Волинської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , працюючого електромонтером на ПрАТ «Гнідавський цукровий завод», з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, українця, громадянина України, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_7 04 травня 2016 року близько 23.30 год., в темну пору доби, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Полонківській в напрямку до села Полонка, Луцького району зі сторони вул.Львівської у місті Луцьку, зі швидкістю 77.2…81.0 км/год., не вибрав безпечної швидкості, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, всупереч вимогам пунктів 2.3(б); 12.3, 12.4 ПДР України, маючи об`єктивну можливість виявити пішохода не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не зупинився щоб надати дорогу пішоходу, внаслідок чого допустив наїзд передньою лівою частиною автомобіля на ОСОБА_5 , який здійснював перетин проїзної частини дороги з ліва на право відносно руху автомобіля, поза пішохідним переходом.

Внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді закритого відламкового перелому проксимального відділу правого стегна, закритого перелому правої велико-гомілкової кістки в середній третині, закритого відламкового перелому лівої ключиці, закритого перелому поперечної дуги тіла 5-го поперекового хребця справа. Згідно висновку судово-медичної експертизи №557 від 01.06.2016 року за ступенем тяжкості переломи кісток відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21 доби.

Згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 (дослідження обставин дорожньо-транспортних пригод) №334 від 28.09.2017 року з технічної точки зору водій автомобіля ВАЗ 21043 р.н. знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 , при дотриманні вимог ПДР України, з моменту виникнення небезпеки для руху.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, перебуває грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. п. 2.3 (б); 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України:

п. 2.3 (б) для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 своїми протиправними необережними діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та вказав, що дійсно у вказані дату, час та спосіб своїми необережними діями вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження середньої тяжкості, погодився із обставинами зазначеними в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 визнав частково, а цивільний позов Луцької міської клінічної лікарні повністю.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердив, що дійсно у вказаний у обвинувальному акті час та за вказаних обставин обвинувачений ОСОБА_7 керуючи автомобілем марки «ВАЗ» здійснив на нього наїзд. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 просив не позбавляти волі. Цивільний позов підтримав в повному об`ємі.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим ОСОБА_7 , його винність у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, не проводиться їх дослідження.

Обговорюючи питання про вид та міру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, дані про його особу.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання у справі відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, має постійне місце проживання та роботи, на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, вчинив необережне кримінальне правопорушення, усвідомив протиправну поведінку, виявляє жаль з приводу вчиненого кримінального правопорушення, потерпілий не настоює на суворому покаранні, а тому суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення є призначення покарання у виді обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України.

Згідно ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільненню від відбування покарання підлягають особи, які не позбавлених батьківських прав та які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими, відповідно до ст.12 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року має дітей, яким не виповнилось 18 років ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 20.02.2009 року та серії НОМЕР_3 від 12.12.2012 року, крім того, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України, не є тяжким або особливо тяжким, раніше не судимий, тому не підпадає під категорію як особа і по категорії злочинів, до яких амністія не застосовується згідно ст.9 даного Закону, ОСОБА_7 не заперечує проти застосування до нього акту амністії, а тому він підпадає під дію ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року та звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі ст. 128, 129 КПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", (із змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 р., №1 від 27.02.2009 р. - цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_5 20 679,59 гривень матеріальних збитків та моральних збитків в сумі 50 000 гривень.

Згідно Закону України від 05.07.2012 року №5073-17 «Про благодійну діяльність та благодійні організації», відповідно до якого благодійна діяльність - добровільна особиста та/або майнова допомога для досягнення визначених цим Законом цілей, що не передбачає одержання благодійником прибутку, а також сплати будь-якої винагороди або компенсації благодійнику від імені або за дорученням бенефіціара, а благодійна організація - юридична особа приватного права, установчі документи якої визначають благодійну діяльність в одній чи кількох сферах, визначених цим Законом, як основну мету її діяльності. Тобто такі витрати не є обов`язковими, які б підлягали відшкодуванню. Тому благодійні внески суд не відносить до матеріальних збитків і в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 1524 грн. за сплату благодійних внесків - відмовити, оскільки дані витрати є добровільними сплатами.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, на підставі ст.1206 ЦК України, ст.ст.128, 129 КПК України цивільний позов Луцької міської клінічної лікарні до ОСОБА_7 задовольнити повністю. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 в користь Луцької міської клінічної лікарні 10 844 гривень витрат пов`язаних із лікуванням потерпілого ОСОБА_5 ..

Матеріальна шкода судом стягується з врахування розміру пред`явленого обвинувачення та документального підтвердження понесених витрат.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з засад розумності, виваженості, справедливості, враховує характер і тривалість страждань, істотне вимушення змін в життєвих стосунках, а саме те що вчинена дорожньо-транспортна пригода потягла за собою непоправну втрату здоров`я потерпілим, так яки останній на даний час являється інвалідом ЙЙЙ групи.

Судові витрати за проведення експертиз, що підтверджено документально слід стягнути з обвинуваченого.

Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію» від 22.12.2016 року, ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд,

З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України та призначити йому покарання виді 1 (одного) року обмеження волі без позбавлення права керування транспортним засобом

Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 в користь Луцької міської клінічної лікарні 10 844 (десять тисяч вісімсот сорок чотири) гривні витрат пов`язаних із лікуванням потерпілого ОСОБА_5 ..

Стягнути з ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_5 20 679 (двадцять тисяч шістсот сімдесят дев`ять) гривень 59 копійок завданої матеріальної шкоди та 50 (п`ятдесят тисяч) гривень завданої моральної шкоди.

Речові докази: куртку зеленого кольору тряпчану чоловічу, чоловічу рубашку синього кольору, чоловічі штани синього кольору, чоловічі шкіряні туфлі - залишити за належністю законному володільцю ОСОБА_10 ;

- ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання на штраф майданчик «Інформресурси», за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 34 - повернути законному володільцю ОСОБА_7 ..

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 в доход держави судові витрати по справі за проведення трьох судових інженерно-транспортних експертиз на загальну суму 3 650,92 грн., комплексної судово-медичної експертизи та судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди на суму 2641,20 грн., а всього на загальну суму 6292 (шість тисяч двісті дев`яносто шість) гривень 12 копійок.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

ГОЛОВУЮЧИЙ: