У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2017 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу представників ОСОБА_3 ,- адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову слідчого,-

В С Т А Н О В И В:
Представники ОСОБА_3 ,- адвокат ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до Приморського районного суду міста Одеси із скаргою в порядку ст.303 КПК України на постановуслідчого СВ розслідувань злочинів в сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області від 06.10.2017р. про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій.
В обґрунтування своїх вимог адвокат ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказують на наступне, 05.10.2017р. ними заявлено клопотання про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000346, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

06.10.2017р. слідчим СВ розслідувань злочинів в сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області винесено постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, оскільки зазначені слідчі дії вже з дотриманням норм діючого КПК України проведені в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000346.

Не погоджуючись з вказаним рішенням адвокат ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять суд скасувати постанову слідчого від 06.10.2017р. про часткову відмову у задоволенні клопотання від 05.10.2017р.,обґрунтовуючи своє рішення тим, що висновки слідчого мають протиріччя з матеріалами кримінального провадження.
Так, на думку слідчого, вимоги, що вказані у пунктах 4-8 даного клопотання від 05.10.2017р. задоволенню не підлягають з наступних причин:

«Потреби в додатковому огляді місця пригоди для встановлення видимості дорожнього знаку 3.29 ПДР України по ходу автомобіля «Mercedes Benz» не має, оскільки при додатковому огляді місця ДТП і дороги поряд було встановлено, що видимість цього знаку наступає з робочого місця водія будь-якого транспортного засобу завчасно - не менш, чим за 100 метрів, як це і передбачено пунктом 4.1.3 Держстандарту України «АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ, ВУЛИЦІ ТА ЗАЛІЗНИЧНІ ПЕРЕЇЗДИ. Вимоги до експлуатаційного стану». Ілюстрація належної видимості знаку наведена на фотографії №1 до протоколу, на якому видно, що від знаку далі розташоване узбіччя і одразу ж проїзна частина, і зона його дії була встановлена аж до світлофорного об`єкта на місці ДТП по факту відсутності на цій ділянці перехресть.»

Однак, як зазначають адвокат ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , слідчий у постанові від 06.10.20017р. вказує на наявний в матеріалах справи Фотознімок, зроблений з узбіччя й на відстані біля 20 м, авжеж ніяк не з робочого місця водія і не з відстані 100 м.
Також, на думку слідчого, потреби в призначенні додаткової транспортно-трасологічної експертизи також не мається з причин:

«по-перше, транспортно-трасологічна експертиза не вирішує питання про швидкості транспортних засобів при зіткненні, бо це задача автотехнічної експертизи.» При цьому,як зазначає адвокат ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на а.с.131 слідчий ОСОБА_6 призначає транспортно-трасологічну експертизу та третім питанням в ній ставить «З врахуванням слідової інформації, зафіксованої на місці ДТП, механічних ушкоджень транспортних засобів, їх кінцевого положення та даних відеозапису з камер зовнішнього огляду встановити їх швидкість». Більш того, висновком вказаної саме транспортно-трасологічної експертизи на а.с. 139 експертом встановлюється швидкість руху зазначеного автомобіля, хоча і без використання слідів гальмування.
по-друге, в експертному висновку №2813/2814 від 02.11.2016 вже вказано, що розрахунок швидкості по відкиданнях можливе виключно при наявності слідів їхнього гальмування, та даних про режим переміщення на дорозі після зіткнення, яких у даному випадку встановити неможливо, тому нове призначення експертизи з таким питанням передбачає отримання аналогічної негативної відповіді.

При цьому, адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначають, що слідчим і в цьому питанні проігноровано власні вихідні дані, які вона надавала при призначенні транспортно-трасологічної експерпіизи, а саме п.4 у вихідних даних, що містяться на а.с.132, згідно якого «При огляді місця ДТП встановлені сліди гальмування автомобіля «Мерседес» р/н НОМЕР_1 , згідно протоколу огляду та схеми до нього».
«Проведення повторного слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_7 для встановлення траєкторії руху автобуса й з`ясування об`єктивної видимості автомобіля «Mercedes Benz», що наближався до місця ДТП, з робочого місця водія автобуса на думку слідства, категорично недоцільно, бо:

- по-перше, траєкторія автобуса вже була встановлена безпосередніми ходовими випробування аналогічного автобуса в ході проведеного слідчого експерименту . Проте, як зазначають адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказане питання вже обговорювалось під час розгляду скарги на постанову про закриття справи та слідчий не змогла відповісти на питання щодо довжини траєкторії руху автобуса під керуванням водія ОСОБА_8 , оскільки вказаний параметр нею під час слідчого експерименту не встановлювався, він відсутній як у протоколі слідчого експеримент, так і в схемі до нього.
«по-друге, розташування автобуса в процесі маневрування не має значення для визначення видимості транспортних засобів, що наближаються по дорозі до місця його маневру, бо будь який маневр, відповідно пункту 10.1 ПДР, передбачав обов`язок для водія впевнитися в безпеці цього маневру, що досягається саме впевненням у наявності або відсутності таких транспортних засобів поблизу, і фізичних причин обмеження таких дій ПДР не передбачено. Тобто, цілком очевидно, що наближення автомобіля «Mercedes Benz» до місця маневрування автобуса було доступно до візуального контролю його водію із самого початку маневру автобуса - в момент знаходження автомобіля на відстані 280- 294 метра (згідно експертних розрахунків у висновку №17-1165 від 20 квітня 2017 року). Проте, як зазначають адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в даному випадку зазначені параметри слідчим під час слідчого експерименту не перевірявся та базуються лише на припущеннях слідчого.
- «по третє, застосування цього моменту в якості моменту виникнення небезпеки для руху водію автобуса перед маневром, категорично неприємне за причини того, що момент об`єктивної можливості виявлення автомобіля «Mercedes Benz», що знаходився на такій великій відстані від місця зіткнення не є моментом небезпеки для руху водію автобуса, бо по його ходу автомобіля «Mercedes Benz» горіло червоне світло світлофора і мало вірогідно, що водій автобуса міг установити, що швидкість автомобіля «Mercedes Benz» була понад 170 км/год і він, рухаючись з цією швидкістю, проігнорує червоний сигнал світлофора.» В даному випадку, як зазначаютьадвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , слідчий не звертає уваги, що смуга руху, на якій сталося зіткнення має ширину, яка дозволяє рухатися в два ряди. Відповідно до цього, в даному випадку треба розуміти, що для водія ОСОБА_9 небезпека для подальшого руху виникає не з моменту початку розвороту автобуса, а з моменту зменшення безпечного бічного інтервалу між вказаними транспортними засобами, оскільки маневрування автобуса можна також розуміти, як виїзд на проїзну частину і подальший рух в попутному напрямку, а не розворот.
«Призначення ж ще одної експертизи зі зміненими вихідними даними в частині впливу дорожньої розмітки 1.1 ПДР на обставини ДТП недоцільно, бо в постанові про призначення автотехнічної експертизи №17-1165 її наявність була задана, був підкреслений її неналежний технічний стан у виді затертості. Експертом було акцентовано, що при її дії на ділянці дороги в місці ДТП розворот був заборонений, а при втраті дії - розворот був можливий. У даному випадку, як зазначають адвокат ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , слідчий, не маючи спеціальних пізнань в галузі, взяв на себе повноваження встановлення розміру відсоткового зношення суцільної лінії дорожньої розмітки, не зважаючи на те, що вона зафіксована під час огляду місця пригоди (а.с.9), та чітко видна на фотографії до вказаного протоколу (а.с,12),Усі учасники огляду місия ДТП (слідчий ОСОБА_10 , поняті, і до речі сам водій автобуса ОСОБА_7 ) розмітку 1.1 ПДР України бачать і фіксують її в протоколі ОМП, а слідчий ОСОБА_6 , слідчим шляхом «встановила», що її немає,
«Навпаки, по результатах експертиз слідством було прийняте рішення відповідне вказаному вище Держстандарту України «АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ, ВУЛИЦІ ТА ЗАЛІЗНИЧНІ ПЕРЕЇЗДИ. Вимоги до експлуатаційного стану», згідно з пунктом 4.2 Розмітка дорожня 4.2.2 якого «Дорожня розмітка у процесі експлуатації повинна бути помітна у будь-який час доби (за умови відсутності снігу та ожеледі на покритті)» і пунктом 4.2.3 «Дорожня розмітка повинна бути відновлена протягом 30 діб з моменту виявлення пошкодження за таких умов: - у разі зносу поздовжньої розмітки по площі її елементів більше ніж 30 % - для нітрофарби і 50% - для термопласту (вимірювання провадиться на ділянці довжиною 50 м) ... або якщо фактичне значення відстані видимості розмітки буде менше за нормативні значення відповідно до таблиці 15-90 метрів». Однак, як зазначають адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ніяких вимірювань з цього приводу слідчий не проводила і водій ОСОБА_11 об`єктивно бачив наявність вказаної розмітки на проїзній частині.
Адвокат ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду скарги, до суду не з`явився, надав заяву, згідно якої просив розглядати скаргу у його відсутність, вимоги скарги підтримав в повному обсязі.

Слідчий, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду скарги, до суду не з`явився.

Розглянувши скаргу, дослідивши матеріали судового провадження, вважаю що вимоги адвоката ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,- підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів, перевірок; ініціювання проведення слідчий (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Вивченням матеріалів судового провадження встановлено, що доводи заявників про те, що постанова слідчого про відмову у задоволенні клопотання винесена передчасно, знайшли своє підтвердження.

Так, в постанові слідчого СВ розслідувань злочинів в сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області від 06.10.2017р. про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, які на думку автора клопотання необхідні для встановлення істини у справі, не наведено обґрунтованого мотиву для прийняття рішення щодо відмови в задоволенні клопотання потерпілого.

За таких обставин, така постанова не може вважатися законною та підлягає скасуванню як винесена з порушенням вимог чинного законодавства, які грубо порушують права учасників процесу.

Враховуючи викладене, з метою дотримання вимог кримінально-процесуального законодавства суд вважає, що постанова слідчого від 06.10.2017р. підлягає скасуванню, а клопотання адвоката ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 05.10.2017р., - розгляду відповідно до норм КПК України.

Разом з тим, відповідно до змісту п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції слідчого, який є самостійним у прийнятті рішень.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму узагальненні від 12.01.2017р. «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» роз`яснив, що відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Таким чином, вимоги адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо зобов`язання органу досудового розслідування задовольнити клопотання від 05.10.2017р. у повному обсязі,- не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303-307, 318-380 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу представників ОСОБА_3 ,- адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ розслідувань злочинів в сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області від 06.10.2017р. про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ розслідувань злочинів в сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області від 06.10.2017р. про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій.

Зобов`язати слідчого СВ розслідувань злочинів в сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області, в провадженні якого перебуває кримінального провадження № 0000346 розглянути клопотання представників ОСОБА_3 ,- адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до вимог КПК України про що повідомити заявників.

В іншій частині вимог скарги представників ОСОБА_3 ,- адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,- відмовити, з підстав викладених в описовій частині ухвали суду.

Слідчий суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1
30.10.2017