Справа № 345/843/17
Провадження № 11-кп/779/491/2017
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання ОСОБА_6 ,

номер кримінального провадження, внесеного 11 листопада 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань -120 170 6,

про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш Івано Франківської області та жителя АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Миколаївка Кобеляцького району Полтавської області та жителя АДРЕСА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на вирок Калуського міськрайонного суду від 12 вересня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Калуського міськрайонного суду від 12 вересня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 03.30 год. 11 лютого 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Відповідно до ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у строк покарання, строк попереднього ув`язнення, з 03.30 год. 11 лютого 2017 року до 21.06.2017 року, з розрахунку один день перебування за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, до зазначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 05.09.2016 року та остаточно визначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 03.30 год. 11 лютого 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Відповідно до ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 у строк покарання, строк попереднього ув`язнення, з 03.30 год. 11 лютого 2017 року до 21.06.2017 року, з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання 3 роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 03.30 год. 11 лютого 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_9 тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Відповідно до ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_9 у строк покарання, строк попереднього ув`язнення, з 03.30.11 лютого 2017 року до 21.06.2017 року, з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинувачених, вважає вирок таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості. Зазначає, що, суд безпідставно визнав обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 часткове визнання вини та щире каяття, призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд не в повній мірі врахував те, що обвинуваченні вини не визнали, вчинили злочин в період не знятої та не погашеної судимості, раніше неодноразово притягувались до кримінальної відповідальності, а також обставину яка обтяжує покарання обвинуваченим рецидив злочину.

Просить скасувати вирок Калуського міськрайонного суду від 12 вересня 2017 року в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити:

ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України, до зазначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 05.09.2016 року та остаточно визначити покарання 5 роки 6 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_9 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 вважає, що вирок підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що висновок про винуватість ОСОБА_7 є необґрунтованим, оскільки не підтверджений доказами. Судом не взято до уваги, що ОСОБА_7 характеризується з хорошої сторони, на психоневрологічному та наркологічному обліках не перебуває, має постійне місце проживання, веде домашнє господарство, займається тимчасовими роботами.

Просить вирок Калуського міськрайонного суду від 12 вересня 2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити виправдальний вирок.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вказує, що ОСОБА_15 не визнає своєї вини у вчиненому злочині і його показання не спростовані стороною обвинувачення та документами долученими до справи. Під час провадження у суді першої інстанції не здобуто належних, достовірних доказів щодо винуватості ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тому ухвалений вирок є не законним.

Просить вирок Калуського міськрайонного суду від 12 вересня 2017 року відносно ОСОБА_15 скасувати та закрити кримінальне провадження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вважає, вирок суду несправедливим і таким, що підлягає зміні. Вказує, що суд не врахував стан його здоров`я.

Просить змінити вирок Калуського міськрайонного суду і пом`якшити призначене покарання. Перерахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує, вирок суду є незаконним, що він не вчиняв злочин та не був знайомий з ОСОБА_9 , що відсутні будь-які докази про причетність його до вчиненого злочину. Показання свідка ОСОБА_16 про те, що троє осіб заходили на подвір`я є надуманими.

Просить скасувати вирок Калуського міськрайонного суду від 12 вересня 2017 року відносно нього та закрити кримінальне провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вказує, що немає доказів, які б підтверджували вчинення ним злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Зазначає, що потерпілий ОСОБА_17 не має претензій та просить суворо не карати, матеріальну шкоду потерпілому повністю відшкодовано. Обставин, що обтяжують покарання немає, а судимість погашена. Просить, задовольнити його апеляційну скаргу, оскільки він не згідний з призначеним покаранням.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та наведених у вироку, 11.02.2017 року близько 02.00 год. ОСОБА_7 вступив у попередню змову із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою вчинення крадіжки із домоволодіння, що по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_17 .

З цією метою, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 прийшли за вказаною адресою та, діючи умисно розподілили між собою ролі при вчиненні злочину. Так, ОСОБА_8 залишився чекати біля сараю, на подвір`ї по АДРЕСА_3 , а ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , відчинивши защібку на вхідних дверях господарського приміщення проникли в середину.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, умисно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відшукали у господарському приміщенні ОСОБА_17 , після чого, таємно викрали електродрельку марки ИЄ 1031 ДО 9 мм 1400 ГОСТ 6524 60 ЦЕМА 45 р., вартістю 400,00 грн. та насос для підкачування коліс марки Крок, вартістю 350,00 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 750,00 грн.

Згодом, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 із викраденим із майном покинули подвір`я по АДРЕСА_3 та направились у центральну частину м. Калуша, з метою реалізувати викрадене. Однак, коли обвинувачені проходили по вул. Підвальній в м. Калуші вони були зупинені працівниками поліції, під час огляду місця події у яких було виявлено та вилучено електродрельку та насос для підкачування коліс, які належать ОСОБА_18 ..

Заслухавши суддю-доповідача, захисників та обвинувачених, які підтримали свої апеляційні скарги та апеляційні скарги своїх захисників, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, заперечив доводам апеляційних скарг обвинувачених та захисників, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційних скарг з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Як передбачено п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч.1, ч. 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом першої інстанції цих вимог закону дотримано не було.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 органами досудового розслідування обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто, крадіжці, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у інше приміщення.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто, крадіжці, вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у інше приміщення.

Суд першої інстанції в оскаржуваному вироку, кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_7 , вийшов за межі висунутого обвинувачення та кваліфікував дії всіх обвинувачених за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням в інше приміщення, тим самим погіршив становище обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Європейський суд з прав людини вказує про необхідність аналізувати положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п.58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п.34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).

Крім того, як передбачено п.п.16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питання судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» з подальшими змінами, суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення, не обмежуючись лише зазначенням прізвища свідка, потерпілого або назви проведеної експертизи тощо.

При вивченні матеріалів кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, колегією суддів встановлено, що суд першої обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину не визнали.

Колегія суддів вважає, що судом не були належним чином перевірені докази в підтвердження чи спростування винуватості обвинувачених, їм не була надана оцінка, як того вимагають положення ч.1 ст.94 КПК України, з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Так, судовому рішенні суд зазначив, що підставою не дослідження судом речових доказів у даній справі була відсутність клопотання сторони кримінального провадження, однак відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.. 91 цього Кодексу покладено на сторону обвинувачення, дослідження речових доказів проводиться згідно з положеннями ст..357 цього Кодексу.

Такі обставини дають колегії суддів підстави вважати, що в основу висновку про доведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд поклав докази, які були досліджені поверхово і неповно, тобто з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і викликають сумнів щодо їх достовірності та допустимості.

При ухваленні вироку, суд не дотримався вимог ч.3 ст.374 КПК України, згідно яких у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються, крім іншого докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду про вчинення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дій, передбачених ч.3 ст.185 КК України, ґрунтується на однобічному, неповному дослідженні зібраних у провадженні доказів, оскільки він зроблений без належної перевірки всіх обставин справи й оцінки всієї сукупності доказів, отриманих під час судового слідства, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, тому вирок Калуського міськрайонного суду від 12 вересня 2017 року підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції, а апеляційні скарги прокурора, захисників та обвинувачених підлягає частковому задоволенню.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно та всебічно провести судовий розгляд в межах висунутого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачення, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та усунути зазначені недоліки, ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 задовольнити частково, вирок Калуського міськрайонного суду від 12 вересня 2017 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3