АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю

власника майна ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційні скарги директора ТОВ «АМЛАК» ОСОБА_6 та директора ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31 травня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено частково клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у місті Києві та Київської області ОСОБА_7 і накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках в тому числі і ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» № НОМЕР_1 , ТОВ «АМЛАК» № НОМЕР_2 відкритих у АТ «ТАСКОМБАНК», шляхом заборони їх користування та розпоряджання, у тому числі шляхом зупинення видаткових операцій з грошовими коштами, що надходять на адресу товариства по вказаним рахункам на внутрішньобанківські рахунки, а також надійшли та вже знаходяться на вказаних рахунках, за винятком видаткових операцій з обов`язкових платежів до бюджету всіх рівнів та державних цільових фондів.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.

В поданих апеляційних скаргах власники майна просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на грошові кошти ТОВ «АМЛАК» і ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» відмовити. Так, апелянти посилаються на відсутність підстав для застування даного заходу забезпечення кримінального провадження відносно вказаних товариств, оскільки вони не мають жодного відношення до кримінального провадження № 0000476, а їх діяльність є законною. Зокрема апелянти вказують на ті обставини, що посадовим особам ТОВ «АМЛАК» і ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» про підозру не повідомлено, а тому ці товариства не є юридичними особами відносно яких здійснюється кримінальне провадження. Крім того, на думку апелянтів, стороною обвинувачення не надано жодних даних, які б вказували на відповідність арештованих грошових коштів критеріям ст. 98 КПК України.

Також в поданих апеляційних скаргах зазначається про своєчасність оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання слідчого відбувся без повідомлення власників майна, а копія постановленого судом рішення на їх адресу не надсилалось. Про ухвалу слідчого судді стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень ТОВ «АМЛАК» - 14 серпня 2017 року, а ПП АДІТУМ МАРКЕТ» - 18 серпня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення його власників, а матеріали провадження не містять даних з приводу того, що останнім було направлено копію постановленого судом рішення, колегія суддів, виходячи з доводів апеляційних скарг, погоджується з висновками останніх щодо своєчасності оскарження судового рішення.

Також, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційних скарг з приводу відсутності підстав для накладення арешту на майно виходячи з наступних обставин.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
На переконання колегії суддів, вказаних вимог закону, слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, в повній мірі не дотримався.
Так, СВ Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000476 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України.

Відповідно до наданих суду матеріалів, невстановлені особи на території Київської, Харківської та інших областей України організували діяльність суб`єктів підприємницької діяльності в сфері імпорту та оптово-роздрібної торгівлі паливно-мастильними матеріалами (далі ПММ), які здійснюючи операції з імпорту нафтопродуктів, їх подальшої реалізації між собою та кінцевим споживачем, користуючись послугами «конверційних центрів» чинять дії спрямовані на ухилення від сплати податків, здійснення фіктивного підприємства та легалізації коштів одержаних злочинним шляхом.

Згідно доводів клопотання, вході досудового розслідування кримінального провадження № 0000476 встановлено, що протягом 2016-2017 років ТОВ «УКРПЕТРОЛПОСТАЧ» здійснювали імпорт нафтопродуктів на суму понад 85 млн. грн., ТОВ «Укргазпетроліум» - на суму понад 15 млн. грн., ТОВ «Нафтопродукт трейдінг» - на суму 74, 7 млн. дол. США, що в подальшому дало їм змогу сформувати податковий кредит та «реалізувати» його підприємствам з ознаками фіктивності задіяним в протиправній схемі по ухиленню від сплати податків та виведенню коштів в тіньовий сектор економіки.

Звертаючись з клопотанням про арешт грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках ТОВ «АМЛАК» і ПП «АДІТУМ МАРКЕТ», слідчий зазначив, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є збереження цього майна як речового доказу, оскільки існують підстави вважати, що ці грошові кошти є об`єктом кримінально-протиправних дій та набуті злочинним шляхом.
Слідчий суддя задовольнив подане клопотання, мотивувавши прийняте рішення наявністю підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів не погоджується.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Проте, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах відсутні належні дані, які дають підстави вважати, що зазначене в ньому майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Так, зі змісту клопотання слідчого не можливо становити яке відношення ТОВ «АМЛАК» і ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» мають до кримінального провадження № 0000476 та які обставини, що були встановлені в ході досудового розслідування, дають підстави вважати, що належні їм грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунка, здобуті саме кримінально-протиправним шляхом.
Постанова про визнання вказаного майна речовим доказом, як вбачається з матеріалів клопотання, в рамках даного кримінального провадження не постановлялась.

Таким чином, колегія суддів вважає недоведеними висновки слідчого з приводу наявності підстав для накладення арешту на майно, оскільки стороною обвинувачення не надано достатньо даних на обґрунтування своїх вимог.

У зв`язку з цим, стороною обвинувачення, в розумінні вимог ст. 173 КПК України, не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні слідчого, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
На підставі всього вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою, у відповідності до встановлених обставин, в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна ТОВ «АМЛАК» і ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» слід відмовити.

Таким чином, апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги директора ТОВ «АМЛАК» ОСОБА_6 та директора ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31 травня 2017 року, якою задоволено частково клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у місті Києві та Київської області ОСОБА_7 і накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках в тому числі і ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» № НОМЕР_1 , ТОВ «АМЛАК» № НОМЕР_2 відкритих у АТ «ТАСКОМБАНК», шляхом заборони їх користування та розпоряджання, у тому числі шляхом зупинення видаткових операцій з грошовими коштами, що надходять на адресу товариства по вказаним рахункам на внутрішньобанківські рахунки, а також надійшли та вже знаходяться на вказаних рахунках, за винятком видаткових операцій з обов`язкових платежів до бюджету всіх рівнів та державних цільових фондів, скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» № НОМЕР_1 , ТОВ «АМЛАК» № НОМЕР_2 відкритих у АТ «ТАСКОМБАНК».

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у місті Києві та Київської області ОСОБА_7 в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» № НОМЕР_1 , ТОВ «АМЛАК» № НОМЕР_2 відкритих у АТ «ТАСКОМБАНК», відмовити.

В решті ухвалі слідчого судді залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/4413/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1