Номер провадження: 11-сс/785/455/15
Номер справи місцевого суду: 522/3853/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 18.03.2015 р.,

встановив:
Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання заступника начальника відділу СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_10 та накладено арешт на документи та предмети, вилучені 11.03.2015 р. при проведені обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- прозорий пластиковий файл, в якому знаходяться 2 аркуші паперу формату А-4 з печатним текстом на російській мові із заголовком Получатели земли та прикріпленим до 1-го аркушу листом паперу жовтого кольору з рукописним надписом: a ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- паперовий конверт з надписом: сессии поссав., в якому знаходяться 3 паперові конверти та аркуш паперу, в яких знаходяться 4 компакт-диски з надписами: 28.01.2014 г. сессия Видео-3, 5 ч., Видео 20м. 49-я сессия- 21.02.14г., 14.02.14г. 48-я сессия Видео 4 часа, п. Затока, 29.11.13г. 45-я сессия, Затока- Видео 1ч. 20 мин..

Обґрунтовуючи накладення арешту, слідчий суддя зазначив, що вилучені предмети та документи, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною з наступних підстав:

- при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя не зазначив, яким саме із критеріїв, зазначених в ч. 2 ст. 167 КПК України, відповідають речі, на які накладено арешт, та не навів жодного мотиву в підтвердження цього висновку;

- слідчий суддя не звернув уваги на те, що клопотання слідчого не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки до нього не надано жодного документу на підтвердження належності вилученого майна саме ОСОБА_7 , клопотання ґрунтується на припущенні слідчого про те, що вилучені документи та предмети відносяться до засобів вчинення злочину, окрім того воно не містить ані доказів факту завдання шкоди, ані розрахунку розміру шкоди, що виключає можливість здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за ознаками ч. 2 ст. 364 КК України;

- слідчим суддею при винесенні ухвали порушені вимоги як ст. 172 КПК України, так і ч. 6 ст. 173 КПК України, оскільки оскаржувана ухвала була постановлена з пропущенням строку, відведеного для її прийняття, що передбачає обов`язок повернення майна особі, у якої його було вилучено.

У зв`язку з вищевикладеним, представник ОСОБА_7 ОСОБА_9 просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_10 про арешт майна відмовити.

Заслухавши доповідача, представника ОСОБА_7 ОСОБА_8 , який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку....

Частина 2 цієї ж статті, передбачає слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, у відповідності до якої, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Доводи представника ОСОБА_9 щодо того, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя не зазначив, яким саме із критеріїв, зазначених в ч. 2 ст. 167 КПК України, відповідають речі, на які накладено арешт, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в мотивувальній частині ухвали слідчий суддя вказав, що є достатні підстави вважати, що вилучені речі відповідають всім зазначеним критеріям, та могли бути використані чи виготовлені як засоби вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та зберегли на собі його сліди, які в подальшому можуть бути визнані речовими доказами по справі, тому арешт на них необхідно накласти у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України.

Апеляційний суд вважає доводи представника ОСОБА_9 про те, що слідчий суддя допустив порушення вимог ст.ст. 172, 173 ч. 6 КПК України, оскільки оскаржувана ухвала була постановлена з пропущенням строку, відведеного для її постановлення, такими, що не можуть слугувати підставою для її скасування, оскільки пропущення строку розгляду клопотання було вимушеним та не є являється істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою безумовне скасування судового рішення.

Доводи представника ОСОБА_9 щодо того, що слідчий суддя не прийняв до уваги, що клопотання про арешт майна не містить ані доказів факту завдання шкоди, ані розрахунку розміру шкоди, що виключає можливість здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за ознаками ч. 2 ст. 364 КК України, являються необґрунтованими з огляду на те, що ч. 2 ст. 171 КПК України, передбачає вимоги до клопотання слідчого, прокурора про арешт майна та не передбачає посилання на докази факту завдання шкоди та розрахунку розміру шкоди.

Окрім того, апеляційний суд не приймає до уваги доводи представника ОСОБА_7 ОСОБА_8 , на які він посилався в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, щодо неможливості накладання арешту на майно особи, яка не є підозрюваним, або обвинуваченим в даному кримінальному провадженні, що зазначено в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, розробленому ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, так як в даному випадку арешт на вилучене в ході обшуку майно накладався в порядку ч. 2 ст. 170 КПК України.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував обставини справи, підстави, що вказують на те, що речі, вилучені в ході обшуку у ОСОБА_7 , відповідають критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України, тому приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 167, 170, 171, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2015 року про задоволення клопотання заступника начальника відділу СУ ГУМВСУ в Одеській області ОСОБА_10 та накладення арешту на документи та предмети, вилучені 11.03.2015 р. при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4