Справа № 360/1023/17
Провадження № 1-кп/367/379/2017
У Х В А Л А
30 серпня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальне провадження, внесене 16.03.2017 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000272, по обвинуваченню ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду з Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури Київської області після зміни підсудності надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 16.03.2017 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000272, по обвинуваченню ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив про відповідність обвинувального акту вимогам закону та у зв`язку із цим можливість призначення його до розгляду.

Представник потерпілого, захисник та обвинувачений підтримали думку прокурора.

Потерпілі в судове засідання не з?явились, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.12 № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Крім того, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

В рішенні від 25.07.2000 р., у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Враховуючи зазначене вище нормативне обґрунтування, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт по даному провадженню не відповідає вимогам закону, оскільки формулювання обвинувачення містить суперечності, а саме: ОСОБА_8 обвинувачується, що він вчинив злочин за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, але при цьому не зазначається кількість цих осіб, про що була між ними домовленість і в якій формі та який результат кримінального провадження щодо цих осіб. Також залишається не зрозумілим чи вчиняв злочин ОСОБА_8 самостійно чи за участі таких осіб. Якщо ОСОБА_8 вчиняв злочин не один, то які дії здійснювались іншими особами і куди вони поділись, коли ОСОБА_8 залишив АЗС «UPG».

Крім того, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення і самого обвинувачення зазначено, що під час розбійного нападу ОСОБА_8 використовував предмет, схожий на пістолет, але так і не зазначено чи це був пістолет, хоч згідно п. 9 розділу ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування під час досудового розслідування призначалась судово-балістична експертиза.

Обвинувальний акт також містить суперечності, оскільки в ньому зазначено, що ОСОБА_8 рукояткою предмету, схожого на пістолет, завдав удар по обличчю ОСОБА_9 , в той час як потерпілим по справі є ОСОБА_9 .

ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він відкрито заволодів рюкзаком, у якому знаходились грошові кошти, однак при цьому не вказується де чи у кого і в який спосіб він заволодів рюкзаком. Також не зазначено кому належали грошові кошти, які були у рюкзаку.

Крім того, в обвинувальному акті міститься вказівка, що ОСОБА_8 здійснив один постріл з предмету, схожого на пістолет, в область живота ОСОБА_10 , але не зазначено до яких наслідків це призвело.

Також в обвинувальному акті вказується, що ОСОБА_8 , з?їхавши на автомобілі «BMW 5» з автодороги Київ Ковель, потрапив у ДТП, але не вказано де саме ця ДТП трапилась.

До того ж, як кваліфікація дій обвинуваченого, так і обвинувачення не відповідають диспозиції ч. 4 ст. 187 КК України, згідно якою до відповідальності притягуються особи за розбій, спрямований на заволодіння майном у великих чи особливо великих розмірах або вчинений організованою групою, або поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Невизначеність таких обставин позбавляє можливості учасників провадження та суд давати оцінку наявності реальної загрози під час розбійного нападу, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_8 .

Зазначене також обмежує обвинуваченого права на захист, мати змогу йому та його захиснику знати у чому конкретно, у вчиненні яких дій та якого злочину його обвинувачують, мати змогу спростовувати такі обставини та надавати відповідні докази, а суд позбавляє можливості об?єктивно розглянути справу в межах висунутого обвинувачення, перевірити його доказами і винести справедливе рішення.

Отже, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, він підлягає поверненню прокурору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Повернути прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 16.03.2017 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000272, по обвинуваченню ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом десяти днів після отримання повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 01.09.2017 р. о 08 год 30 хв.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3