Провадження № 1-кп/638/223/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2018 року Дзержинський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
при секретарі ОСОБА_3
за участю обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові об`єднані в одне провадження обвинувальні акти у кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, одруженого, тимчасово не працюючого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше засудженого: в 2001 році за вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 143 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 1000 грн., з відстрочкою покарання на 2 роки; вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.04.2004 року за ч.1 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, з застосуванням ст. 74 КК України, з випробуванням строком 1 рік; за вироком Московського районного суду м. Харкова 15.10.2007 року за ч.3 ст. 185, ст. 198, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком 3 роки;за вироком Київського районного суду м. Харкова від 23.04.2009 року за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 1700 грн; за вироком Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2013 року за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 307, ст. 69, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 06.08.2014 року на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.07.2014 року, у зв`язку з Законом України "Про амністію", який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, злочинів, передбачених ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, раніше засудженого за вироком Орджонікідзевсьвого районного суду м. Харкова від 06.04.2010 року за ч. 5 ст. 185, ст.. 70, 71 КК України до 7 років та 6 місяців позбавлення волі, який звільнений 27.05.2015 року по відбуттю строку покарання, який зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
Згідно даних об`єднаних в одне провадження обвинувальних актів, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених на строк до 60 днів вказуючи , що ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу дійсні та існують в даний час .

Обвинувачені заперечували проти задоволення клопотання прокурора , пояснили, що прокурором не доведено наявність існування тих ризиків, про які він вказує в своєму клопотанні. Підстав для переховування не вбачається.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного.

Під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стало підставою для застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду , знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (обвинувачується).

Прокурором доведено, що раніше встановлені ризики продовжують існувати.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, було встановлено обґрунтованість повідомленої підозри та наявність ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України. Доказами існуючих ризиків є те, що обвинувачені можуть приховатися від суду, перешкодити встановленню об`єктивної істини у справі, продовжити злочинну діяльність, перешкодити кримінальному провадженню.

Факт існування ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, знайшов підтвердження на час розгляду клопотання прокурора.

Суд також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими інкримінуємих їм злочинів , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватими , приймає до уваги, дані про особу обвинувачених, які раніше судимі, офіційно не працевлаштовані, не мають офіційних джерел отримання прибутку.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, продовження вчинення злочину.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Вказані обставини судом враховані при продовженні запобіжного заходу.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання осіб під вартою, не зменшилися.

Одночасно суд вважає необхідним зазначити, що дійсно, відповідно до чисельних рішень ЄСПЛ, є неможливим продовження строку тримання особи під вартою на підставах, які не можна вважати достатніми. Після спливу певного часу судова влада зобов`язана привести інші вагомі підстави для подальшого утримання під вартою особи.

Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання обвинувачених під вартою до вказаного строку ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання під вартою.

У зв`язку з цим, суд доходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволення , застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики не зменшилися, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи суд продовжує строк тримання під вартою на 60 діб, який відраховувати з 14 лютого 2018 року.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 177, 183, 331, 372 КПК України, суд, -

ухвалив:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 14 лютого 2018 року , тобто до 14 квітня 2018 року.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 14 лютого 2018 року , тобто до 14 квітня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1