Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
27 листопада 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 16 листопада 2017 року у кримінальному провадженні № 0007570, внесеного до ЄРДР від 14 листопада 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ст. 348 КК України, ?
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 16 листопада 2017 року клопотання слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено. Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою постановлено рахувати з моменту затримання підозрюваного, а саме з 14 листопада 2017 року.
Строк дії ухвали визначено до 13 січня 2018 року.
На підставі п.1 ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначався.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 покликається на невідповідність вимогам КПК клопотання слідчого, а саме: не зазначено виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, вказаних у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, а також обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, на які є посилання у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Зазначає, що по даному кримінальному провадженню допитані потерпілі, свідки, вилучені речові докази та призначені експертизи, а тому підозрюваний ОСОБА_6 не може впливати на потерпілих та свідків. ОСОБА_6 має постійне місце проживання, є військовослужбовцем Збройних Сил України за контрактом, позитивно характеризується по місцю служби, раніше не судимий, є учасником антитерористичної операції, нагороджений пам`ятним нагрудним знаком, має на утриманні неповнолітню дитину. Орган досудового розслідування вилучив у підозрюваного закордонний паспорт та паспорт громадянина України, а тому він не може виїхати за межі держави. Слідчий та прокурор не надали суду даних, що ОСОБА_6 , перебуваючи під домашнім арештом зможе перешкоджати проведенню слідчих дій по кримінальному провадженню та переховуватися від органів досудового розслідування, а також доказів, що підозрюваний, перебуваючи під домашнім арештом в межах військової частини не виконає обов`язків, покладених на нього при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту в межах військової частини НОМЕР_1 на період досудового розслідування та судового розгляду.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 16 листопада 2017 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах військової частини НОМЕР_1 , де він проходить службу за контрактом.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, вказавши на її необґрунтованість, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає до задоволення з таких підстав.
У ч.1 ст.131 КПК України вказано, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу. Пунктом 4 ч.2 даної статті передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
З матеріалів провадження вбачається, що 15 листопада 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні замаху на вбивство працівників правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків, (заздалегідь привівши у готовність наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, кинув її в напрямку поліцейських, які прибули на виклик за адресою АДРЕСА_1 , внаслідок чого відбувся вибух), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 348 КК України.
Під час розгляду клопотання слідчого у відповідності до вимог ст. 194 КПК України слідчий суддя суду першої інстанції правомірно встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаного злочину, що підтверджується долученими матеріалами досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також існування ризиків: перешкоджання кримінальному провадженню; вчинення іншого кримінального правопорушення, або ж продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється; переховування від органів досудового розслідування або суду; незаконний вплив прямо чи опосередковано на свідків з метою зміни ними своїх показань, оскільки останньому достеменно відомо про місце проживання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, у тому числі щодо походження використаної останнім бойової гранати, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатнім для застосування щодо підозрюваного такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою.
Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею також враховано вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років, або довічне позбавлення волі, вік та стан здоров`я підозрюваного (даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваного застосовного запобіжного заходу не встановлено), відсутність судимостей, на підставі чого слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Наведені в апеляційній скарзі та судовому засіданні апеляційної інстанції захисником характеризуючі дані відносно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме: наявність постійного місця проживання, відсутність судимостей, позитивна характеристика по місцю служби, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, те, що є військовослужбовцем Збройних Сил України за контрактом, учасником антитерористичної операції, нагороджений пам`ятним нагрудним знаком, враховуються апеляційною інстанцією, однак вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
При апеляційному розгляді прокурором підтверджено актуальність і на даний час застосованого судом першої інстанції стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор вказав на існування ризиків, зазначених у клопотанні та судовому засіданні суду першої інстанції. Доводи захисника ОСОБА_7 щодо не надання стороною обвинувачення суду будь-яких достатніх доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_6 інкримінованого злочину, оскільки умислу на позбавлення життя працівників поліції у зв`язку з виконанням останніми службових обов`язків він не мав, тілесні ушкодження отримав лише ОСОБА_6 , вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 348 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, а наслідком того, що від вибуху постраждав лише підозрюваний, є лише професійність працівників поліції, які прибули на виклик.
За наведеного слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та виключає собою можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.
Доказів на спростування висновків слідчого судді захисником в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Ухвала слідчого судді є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 16 листопада 2017 року про задоволення клопотання слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_7 без задоволення
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3