АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001092 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Подільського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волгоград Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, ФОП, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину 2005 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України;

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Подільського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортнимизасобами строком на 2 (два) роки. Звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з підстав передбачених пункту «в» ч.1 ст.1

Справа № 11кп/796/395/2018
Категорія: ч.2 ст. 286 КК України
Суддя у першій інстанції ОСОБА_9
Суддя апеляційної інстанції ОСОБА_1
Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави вартість проведених по справі судових автотехнічних експертиз в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Як встановлено вироком суду, ОСОБА_6 01 грудня 2015 року, приблизно о 08 год. 21 хв., керуючи технічно не справним автомобілем "ГАЗ-33023", д.н.з. НОМЕР_1 , рухався заднім ходом по тротуару проїзної частини вул. Стеценка, зі сторони вул. Газопровідної в напрямку пр-ту Палладіна в м. Києві.
В цей час позаду вказаного автомобіля "ГАЗ-33023", д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився пішохід ОСОБА_10 .
Під час руху ОСОБА_6 допустив порушення вимог п.п.1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1, 10.9 та 31.4.2 підпункт «а» Правил дорожнього руху України
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 виявились в тому, що він, керуючи технічно не справним автомобілем «ГАЗ-33023», д.н.з. НОМЕР_1 , який мав технічні несправності у вигляд сумарного люфту у рульовому керуванні, який перевищував граничні значення, і які він міг виявити перед початком його експлуатації, рухаючись заднім ходом по тротуару проїзної частини вул. Стеценка, зі сторони вул. Газопровідної в напрямку пр-ту Палладіна в м. Києві, під час руху проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки дорожнього руху, внаслідок чого поруч з будинком №30-4 по вул. Стеценка в м. Києві вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_10 . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, з приводу чого був доставлений до КМКЛШМД, де цього ж дня помер.
Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1, 10.9 та 31.4.2 підпункту «а» Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Не погодившись з вироком суду, захисник подала апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок Подільського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 , визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в частині не застосування акту амністії до додаткового покарання, та звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки з підстав, передбачених пунктом в) частини 1 статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року. В іншій частині вирок залишити без змін.
При цьому захисник вважає, що не застосування до обвинуваченого акту амністії до додаткового покарання, свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки у відповідності до ст.85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткових покарань.
Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом. Такі ж положення містить і ст. 6 Закону України "Про застосування амністії в Україні".
Крім того, як зазначає захисник, при вирішенні питання звільнення обвинуваченого від призначеного судом додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки необхідно врахувати обставини і факти, які були досліджені в ході судового розгляду в суді першої інстанції, а саме те, що ОСОБА_6 має стаж керування автомобілем близько 25 років;до кримінальної або адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху чи за будь-які інші правопорушення не притягався; має у власності автомобіль ГАЗ-33023 з 2006 року, використовує його у своїй підприємницькій діяльності, а позбавлення його права керування автомобілем унеможливлює його підприємницьку діяльність;одружений, має малолітню доньку 11 років, є годувальником родини і матері-пенсіонерки;на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, під час дорожньо-транспортної пригоди не знаходився під впливом алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченого, котрі підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи потерпілої, яка покладалась на розсуд суду, прокурора, котрий заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів, переглянувши відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.
Вироком Подільського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки. З підстав передбачених пунктом «в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.
При цьому у вироку суду ніяк не вмотивоване не застосування акту амністії щодо призначеного ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Як правильно вказує у апеляційній скарзі захисник, в даному випадку суд мав керуватись положеннями не лише п.в) ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» на підставі якої було звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, а і положеннями ч. 1 ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» згідно яких особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
В ст. 6 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст.85 КК України також йдеться про те, що на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткових покарань.
Таким чином, застосування у всіх наведених вище актах законодавства України, які стосуються застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» сполучника "і" при переліку основного і додаткових покарань, від яких може бути звільнений засуджений, свідчить, що у разі застосування вказаного вище акту амністії особа має бути звільнена від відбування як основного, так і додаткового покарання, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
Виходячи з викладеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вирок зміні в частині застосування до ОСОБА_6 акту амністії та звільнення його від відбування не лише основного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, а і додаткового покарання у виді позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, пунктом «в» ч.1 ст.1, ч.1 ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році» колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Подільського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині його звільнення від відбування призначеного судом покарання на підставі акту амністії.
На підставі пункту «в» ч.1 ст.1, ч.1 ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільнити ОСОБА_6 від відбування основного та додаткового покарання, призначеного йому за ч.2 ст.286 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортнимизасобами строком на 2 (два) роки.

У решті вирок залишити без змін.
Ухвала колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3