печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , роглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Центрального регіону України старший лейтенант юстиції ОСОБА_6 , розглянувши матеріали досудового розслідування кримінального провадження, зареєстрованого 15.11.2017 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000104 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 426 КК України, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, з визначенням застави у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотання підтримано прокурором ОСОБА_3 та обґрунтовано наступним.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженць с. Суходоли Бродівського району Львівської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин:

24.03.2016 наказом Голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України №100-ос полковник ОСОБА_4 призначений на посаду заступника начальника Державного науково-дослідного інституту спеціального зв`язку та захисту інформації (далі Інститут) - начальника 1 відділу Інституту.

Відповідно до посадової інструкції заступника начальника Інституту, затвердженої в.о. начальника Державного науково-дослідного інституту спеціального зв`язку та захисту інформації від 22.02.2016, полковник ОСОБА_4 забезпечує контроль за виконанням обов`язків співробітниками Інституту, за дотриманням ними внутрішнього розпорядку дня, очолює та приймає участь в комісіях Адміністрації Держспецзв`язку та Інституту, проводить перевірки та здійснює контроль з питань, що належать до його компетенції, надає пропозиції щодо заохочення і притягнення до відповідальності співробітників Інституту відповідно до нормативно-правових актів.

24.03.2017 наказом Голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України №99-ос ОСОБА_4 призначений на посаду Першого заступника начальника Інституту.

Відповідно до посадової інструкції Першого заступника начальника Інституту, затвердженої т.в.о. начальника Державного науково-дослідного інституту спеціального зв`язку та захисту інформації від 15.02.2017, полковник ОСОБА_4 надає пропозиції щодо заохочення і притягнення до відповідальності співробітників Інституту відповідно до нормативно-правових актів, перевіряє виконання завдань та організацію робіт в структурних підрозділах Інституту.

Окрім того, 29.03.2016 наказом Голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України №106-ос на ОСОБА_4 тимчасово покладено виконання обов`язків начальника Інституту, які продовжено наказами від 26.09.2016 №330-ос, від 26.12.2016 №446-ос, від 31.03.2017 №115- ос та від 12.09.2017 №323-ос.

Відповідно до Статуту Інституту, затвердженого наказом Голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України №824 від 24.12.2015, начальник Інституту здійснює безпосереднє управління Інститутом, самостійно вирішує питання діяльності Інституту, несе персональну відповідальність за стан виконання службових обов`язків і результати діяльності Інституту, додержання вимог законодавства, діє без доручення від імені Інституту, представляє його інтереси в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, розпоряджається коштами та майном Інституту відповідно до законодавства та Статуту, укладає угоди (договори, контракти), видає довіреності, відкриває реєстраційні рахунки в органах Державної казначейської служби України та рахунки в установах банків, несе персональну відповідальність за формування та виконання фінансових та інших планів, розробляє структуру та штат (штатний розпис) Інституту, видає накази, які є обов`язкові для виконання особовим складом Інституту, затверджує положення про структурні підрозділи Інституту, посадові (функціональні) інструкції особового складу, користується щодо підлеглих військовослужбовців дисциплінарною владою відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, застосовує дисциплінарну владу стосовно працівників згідно із законодавством, затверджує за погодженням з Органом управління розпорядок дня в Інституті та правила внутрішнього розпорядку, підписує у межах наданих повноважень контракти (трудові договори) з особами, які приймаються на військову службу за контрактом (роботу) в Інститут, укладає договори про матеріальну відповідальність, несе відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечує своєчасне фіксування фактів проведення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом установленого терміну, у зв`язку із чим з 24.03.2016 наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно- господарськими функціями та згідно пункту 1 примітки до ст. 364 КК України являвся службовою особою.

Відповідно до пункту 2 примітки до ст. 368 КК України службовими особами, що займають відповідальне становище, є керівники і заступники керівників структурних підрозділів органів державної влади.

Згідно ст. 2 Закону України «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України», Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України є державним органом. Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього ж Закону, до структури Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України входять науково-дослідні установи.

Пунктом 1.2. Статуту Інституту, затвердженого наказом Голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України №824 від 24.12.2015, визначено, що указаний Інститут заснований на державній формі власності та входить до загальної структури Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

У зв`язку із вищевикладеним, ОСОБА_4 , як 1-й заступник начальника Інституту та тимчасово виконуючий обов`язки начальника Інституту, є службовою особою, що займає відповідальне становище.

Також, наказом начальника Державного науково-дослідного інституту спеціального зв`язку та захисту інформації №115-ос від 09.12.2015 ОСОБА_7 прийнятий на військову службу за контрактом та призначений з 01.01.2016 на посаду старшого інженера 2 науково-дослідного відділу 2 науково- дослідного центру Державного науково-дослідного інституту спеціального зв`язку та захисту інформації.

31.03.2017 наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника Державного науково-дослідного інституту спеціального зв`язку та захисту інформації № 31-ос капітана ОСОБА_7 з 01.04.2017 призначено старшим інженером 1 науково-дослідного відділу 4 центру дослідного виробництва Державного науково-дослідного інституту спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - Інститут).

В один з днів першої декади травня 2016 року, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді 1-го заступника начальника Інституту та тимчасово виконуючи обов`язки начальника Інституту, викликав до себе у кабінет, що знаходиться на третьому поверсі адміністративної будівлі Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України за адресою: м. Київ, вул. Максима Залізняка, 3, корпус 6, підлеглого військовослужбовця ОСОБА_7 .

У ході розмови ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, висунув підлеглому військовослужбовцю ОСОБА_7 вимогу надати йому неправомірну вигоду, а саме передати електронну банківську картку, на яку здійснюється нарахування грошового забезпечення останнього, для зняття коштів. У противному випадку ОСОБА_4 ініціює питання щодо притягнення ОСОБА_7 до відповідальності за нез`явлення за місцем проходження служби без поважних причин, що мали місце протягом січня-травня 2016 року, шляхом повідомлення про вказані факти до компетентних органів. У випадку згоди ОСОБА_7 на надання електронної банківської картки ОСОБА_4 , за допомогою якої останній буде одержувати неправомірну вигоду від ОСОБА_7 шляхом зняття із рахунку грошових коштів, які зараховуються як грошове забезпечення, ОСОБА_4 надасть ОСОБА_7 усний дозвіл продовжувати не з`являтися до Державного науково-дослідного інституту спеціального зв`язку та захисту інформації, не виконувати обов`язків за посадою та військової служби, а проводити час на власний розсуд, а також не буде притягувати до відповідальності та повідомляти правоохоронні органи. В подальшому капітан ОСОБА_7 прийняв пропозицію ОСОБА_4 щодо надання неправомірної вигоди та передав останньому свою електронну банківську картку Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» для одержання грошових коштів із розрахункового рахунку № НОМЕР_1 , на яку здійснюються нарахування грошового забезпечення ОСОБА_7 , та повідомив ОСОБА_4 пін-код.

У подальшому, в період з 16.05.2016 по 01.06.2017, ОСОБА_8 , будучи службовою особою, що займає відповідальне становище, одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у сумі 58 595 гривень 80 копійок за надання усного дозволу не з`явлення останнього до Державного науково- дослідного інституту спеціального зв`язку та захисту інформації, не виконання обов`язків за посадою та військової служби, а також не вжиття заходів щодо притягнення ОСОБА_7 до відповідальності та повідомлення про вказані факти правоохоронні органи, шляхом отримання електронної банківської картки ОСОБА_7 за допомогою якої ОСОБА_4 одержав вказану неправомірну вигоду, знявши готівкові грошові кошти із розрахункового рахунку № НОМЕР_1 Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», 16.05.2016 на суму 1800 грн., 17.05.2016 на суму 1500 грн., 10.06.2016 на суму 1900 грн., 14.06.2016 на суму 1900 грн., 24.06.2016 на суму 1000 грн., 13.07.2016 на суму 1900 грн., 18.07.2016 на суму 1400 грн., 12.08.2016 на суму 1900 грн., 23.08.2016 на суму 1300 грн., 14.09.2016 на суму 1900 грн., 16.09.2016 на суму 1500 грн., 05.10.2016 на суму 500 грн., 16.10.2016 на суму 1900 грн., 18.10.2016 на суму 1900 грн., 19.10.2016 на суму 550 грн.,

на суму 600 грн., 07.11.2016 на суму 1900 грн., 09.11.2016 на суму 1900 грн., 12.11.2016на суму 1900 грн., 13.11.2016 на суму 1900 грн., 14.11.2016 на суму 800 грн., 28.12.2016 на суму 1900 грн., 04.01.2017 на суму 1900 грн.,21.03.2017

на суму 500 грн., 26.03.2017 на суму 1400 грн., 12.04.2017 на суму 1800 грн., 26.04.2017 на суму 1800 грн., 28.04.2017 на суму 1800 грн., 04.05.2017 на суму 1800 грн., 05.05.2017 на суму 950 грн., 27.05.2017 на суму 1800 грн. та 28.05.2017 на суму 1800 грн., а також здійснивши безготівкову оплату товарів та послуг, 01.09.2016 на суму 359,80 грн. та 465,65 грн., 04.11.2016 на суму 267 грн., 07.11.2016 на суму 356 грн., 13.04.2017 на суму 850 грн., 22.04.2017 на суму 311,60 грн., 28.04.2017 на суму 630 грн., 02.05.2017 на суму 1178,67 грн. та на суму 559,35 грн., 22.05.2017 на суму 1372,90 грн. та 699,90 грн., 23.05.2017 на суму 694,95 грн. та на суму 223,80 грн., 27.05.2017 на суму 349 грн., 01.06.2017 на суму 177,23 грн.

В подальшому, після подання рапорту начальником центру ОСОБА_9 про нез`явлення ОСОБА_7 на службу, ОСОБА_4 , з метою не викриття його злочинних дій, в один з днів у першій декаді червня 2016 року викликав до

себе у кабінет ОСОБА_7 , віддав отриману раніше електронну банківську картку, та повідомив ОСОБА_7 про направлення його найближчим часом на військову лікарську комісію для вирішення питання щодо звільнення останнього з військової служби за станом здоров`я.

Окрім того, у період з травня 2016 року по травень 2017 року т.в.о. начальника Державного науково-дослідного інституту спеціального зв`язку та захисту інформації полковник ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи про факти нез`явлення вчасно на службу без поважних причин капітана ОСОБА_7 у період з січня по травень 2016 року за місцем проходження служби, в порушення вищевказаних вимог законодавства, реалізуючи свій злочинний умисел, на не повідомлення про підлеглого капітана ОСОБА_7 щодо вчинення кримінального правопорушення, не бажаючи притягнення останнього до кримінальної відповідальності, не повідомив прокурора, орган досудового розслідування та інші правоохоронні органи про нез`явлення вчасно на службу без поважних причин капітана ОСОБА_7 у період з січня по травень 2016 року за місцем проходження служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Максима Залізняка, 3, корпус 6.

Продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, з тих же мотивів та метою, достовірно знаючи про факти нез`явлення вчасно на службу без поважних причин капітана ОСОБА_7 у період з травня 2016 року по травень 2017 року за місцем проходження служби, в порушення вищевказаних вимог законодавства, реалізуючи свій злочинний умисел, на не повідомлення про підлеглого капітана ОСОБА_7 щодо вчинення кримінального правопорушення, не бажаючи притягнення останнього до кримінальної відповідальності, не повідомив прокурора, орган досудового розслідування та інші правоохоронні органи про нез`явлення вчасно на службу без поважних причин капітана ОСОБА_7 у період з травня 2016 року по травень 2017 року за місцем проходження служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Максима Залізняка, 3, корпус 6, а повідомив про вказаний факт після внесення 27.07.2017 військовою прокуратурою Центрального регіону України відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 407 КК України, відповідно до повідомлення Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки Служби безпеки України про вчинення капітаном ОСОБА_7 кримінального правопорушення від 26.07.2017.

Дані обставини підтверджуються наступними матеріалами кримінального провадження: заявою про вчинення злочину, письмовою відповіддю Служби безпеки України від 14.08.2017 на виконання доручення слідчого, письмовою відповіддю Державного науково-дослідного інституту спеціального зв`язку та захисту інформації від 08.09.2017, матеріалами, отриманими у ході тимчасового доступу до речей і документів в ПАТ АБ «Укргазбанк», згідно яких встановлено рух грошових коштів на розрахунковому рахунку ОСОБА_7 на протязі 2016-2017 років, матеріалами отриманими у ході тимчасового доступу до речей і документів у ПрАТ «Київстар», згідно яких встановлено місцеперебування мобільних терміналів абонентів НОМЕР_2 ( ОСОБА_4 ) та НОМЕР_3 ( ОСОБА_7 ) на протязі 2016-2017 років, відповіддю на доручення з Служби безпеки України від 15.11.2017, відповіддю «ТОВ ВОГ Ритейл» від 21.11.2017, відповіддю ТОВ «ДІЄСА» від 23.11.2017 (власник торгової марки «Ельдорадо»), згідно з якою під час здійснення оплати товарів електроною банківською карткою ОСОБА_7 була задіяна прибуткова картка магазину, яка оформлена на ОСОБА_4 з номером телефону НОМЕР_2 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 та іншими матеріалами, які наданий час зібранні у кримінальному проваджені.

11.12.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368, ч. 1 ст. 426 КК України.

Оскільки у даному кримінальному провадженні виникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконними способами впливати на заявника у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , - співробітників Державного науково-дослідного інституту спеціального зв`язку та захисту інформації, які перебувають у підпорядкуванні полковника ОСОБА_4 , та яких необхідно допитати в ході досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому є необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Беручи до уваги, що органом досудового слідства встановлені докази скоєння підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 368, ч. 1 ст. 426 КК України, санкцією за яке із одних покарань передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжкого злочину, а також те, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти вказаним ризикам.

Поряд із цим, для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, на підставі ч. 5 ст. 182 КПК України необхідно визначити заставу у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі внесення підозрюваним ОСОБА_4 , або іншою фізичною чи юридичною особою застави у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на підозрюваного ОСОБА_4 покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з м. Ірпінь Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватись від спілкування з ОСОБА_7 та вчинення будь-якого впливу останнього; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзду в Україну; носити електронний засіб контролю.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи на необґрунтованість підозри, зазначаючи про звернення до правоохоронних органів ОСОБА_7 після проведення службового розслідування за фактом виявлення неявки на службу. Також сторона захисту вказувала на відсутність підтверджуючих обставин наявності ризиків визначених ст.177 КПК України, зазначаючи про те, що на вимогу прокурора та слідчого були надані всі необхідні документи. Окрім цього, ОСОБА_4 має високу репутацію, безпосередньо приймав участь в АТО, має міцні соціальні зв`язки, а саме дружину та двох дітей, батьків похилого віку.

Вислухавши прокурора , підозрюваного, його захисника , дослідивши додані до клопотання матеріали, слід дійти наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу підозрюваній особі слід виходити з наступного.

Європейській суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (Заява N 42310/04) від 21 квітня 2011 року, яке набуло остаточного значення 21/07/2011 зазначив наступне: «Суд повторює, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства"(Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" (Murray v. the United Kingdom) від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, N 300-A). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі "Чеботарі проти Молдови" (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).»

Додані до клопотання матеріали, які зазначені у клопотанні та наведені вище в частині обґрунтування свідчать про вагомість наявних доказів про те, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення про яке вказує прокурор;

При цьому вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності , а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити кримінальні правопорушення за викладених обставин.

Зокрема, згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

Проте вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слід зазначити, що стороною обвинувачення не було надано достатніх підтверджуючих даних про те, що належну процесуальну поведінку підозрюваного та уникнення вчинення ним ризиків визначених ст. 177 КПК України забезпечить виключно найсуворіший запобіжний захід.

Так, встановлено, що підозрюваний виключно позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, зокрема дружину та двох дітей, батьків похилого віку, отримує середній дохід, немає негативних відгуків про себе, проте має виключно позитивну репутацію. Отже слід визнати те, що запобігти спробі підозрюваного вчинити дії визначені ст.177 КПК України можливо шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на підозрюваного обов`язки визначені ст.194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.29 Конституції України, ст.ст.177,178,179,184, 192-194,198 395,532,534 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду ;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та /або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

- утримуватись від спілкування із свідком ОСОБА_7 .

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.

Строк дії ухвали визначити до 14 лютого 2018 року включно.

Ухвала в частині відмови у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1