Справа № 202/1955/18
Провадження № 1-кс/202/714/2018
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :
20.04.2018 року до суду надійшло зазначене клопотання про арешт майна.
З клопотання убачається, що в провадженні слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000720 від 15.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.
Слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб у складі тимчасово виконуючого обов`язки лісничого Любимівського лісництва ДП "Дніпропетровський лісгосп" ОСОБА_5 , лісника цього лісництва ОСОБА_6 , які, зловживаючи своїм службовим становищем, та за попередньою змовою між собою, а також із вільнонайманою особою водієм вантажного автомобіля "Камаз" ОСОБА_7 з червня 2017 року по 18 квітня 2018 року скоювали розтрату державного майна (деревини, лісу, лісо- та пиломатеріалів) в інтересах третіх осіб, що перебуває у віданні Державного агентства лісових ресурсів України, тим самим було заподіяно матеріальну шкоду на суму 400 000 грн.
18.04.2018 року, о 15 год. 00 хв., ОСОБА_7 було затримано в порядку статті 208 КПК України.
18.04.2018 року, о 22 год. 40 хв., ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.191 КК України.
18.04.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2018 року в транспортному засобі «КАМАЗ-55111», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, двигун № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , за допомогою котрого здійснюється перевезення не облікованої деревини, було проведено обшук з метою відшукання і вилучення речей та документів, що мають значення для досудового розслідування та можуть бути доказами у кримінальному провадженні.
Згідно інформації наданої регіональним сервісним центром в Дніпропетровській області, вказаний автомобіль належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 від 12.04.2012 року.
Слідчий зазначила, що у досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що вказаний автомобіль «КАМАЗ-55111» використовується як засіб вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.
19.04.2018 року постановою слідчого вищевказані грошові кошти визнано речовим доказом.
Тому слідчий просила накласти арешт на вищезазначений автомобіль «КАМАЗ-55111», котрий належить підозрюваному ОСОБА_7 .
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Ознайомившись з клопотанням і доданими до нього матеріалами, матеріалами кримінального провадження № 0000720 від 15.06.2017 року, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000720 від 15.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2018 року було надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу «КАМАЗ-55111», державний номерний знак НОМЕР_1 .
18.04.2018 року слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області було проведено обшук зазначеного транспортного засобу.
Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 19.04.2018 року вказаний автомобіль «КАМАЗ-55111» було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 19.04.2018 року, вилучений в ході проведення обшуку від 18.04.2018 року, автомобіль «КАМАЗ-55111» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000720 від 15.06.2017 року та є достатні підстави вважати, що він пристосований та використовувався як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, приходжу до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки незастосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження перешкоджатиме встановленню всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль «КАМАЗ-55111», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, VIN- НОМЕР_5 , що належить підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 від 12.04.2012 року.
Виконання ухвали про арешт майна доручити старшому слідчому СУ ГУНП в Дніпропетровській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1