Провадження № 1-кп/520/1072/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.12.2017 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001962 від 20.07.2016 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кодима Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого,маючого на утримані малолітню дитину 2008 р.н., не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

19.10.2011 Київським районним судом м. Одеса за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.187 ч.3 КК України, до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 25.06.2016 після відбуття покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти правосуддя за наступних обставин.

Так, постановоюПетрівського районного суду Кіровоградської області від 23.06.2016 року обвинуваченому ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік та визначено наступні обмеження: зобов`язати прибувати в період нагляду з 07.00 години до 12.00 години 1,2,3,4 суботи кожного місяця до співробітника в територіальному органі внутрішніх справ, який проводить реєстраційну відмітку; заборонити залишати своє помешкання, де проживає після 20.00 годин і до 04.00 годин ранку без отримання на те дозволу керівника ОВС; заборонити виїзд за межі пункту проживання на постійне чи тимчасове перебування без письмового дозволу керівника ОВС; заборонити відвідування барів, ресторанів, кафе, магазинів та інших громадських місць, де алкогольні напої реалізуються на розлив, а також вокзалів та аеропортів без відповідного дозволу на те ОВС, яку останньому було оголошено 25.06.2016 та його зобов`язано прибути за місцем проживання по АДРЕСА_2 та зареєструватись в ОВС у триденний термін, оскільки під час звільнення з Петрівської виправної колонії УДПтС України в Кіровоградській області №49 ОСОБА_4 обрав вищевказане місце проживання, при тому останнього попереджено про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду і несвоєчасне прибуття до обраного місця проживання та реєстрації в ОВС.

Проте, у зазначений термін ОСОБА_4 до обраного місця проживання не прибув та в ОВС не зареєструвався.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.395 КК України порушення правил адміністративного нагляду, а саме: неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого за ст. 395 КК України та пояснив, що він дійсно порушив правила адміністративного нагляду, а саме: не прибув до місця проживання після встановлення адміністративного нагляду. В скоєному обвинувачений ОСОБА_4 щиро кається та просить застосувати до нього дію Закону України «Про амністію у 2016 році», бо в нього на утриманні малолітня дитина.
Крім визнання обвинуваченим вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, його вина доведена дослідженими судом письмовими матеріалами кримінального провадження, якими підтверджуються показання обвинуваченого ОСОБА_4 стосовно часу, місця та обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме:

-Витягом з ЄРДР за № 0001962 від 20.07.2016 року;

-Рапортом від 20.07.2017 року, з якого вбачається, що до Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з Петрівської виправної колоній № 49 УДПтСУ в Кіровоградській області надійшли матеріали про звільнення ОСОБА_4 , який був засуджений 19.10.2017 року Київським районним судом м. Одеси за ч.3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення воліз конфіскацією майна та звільнено 16.06.2016 року. Постанову Петрівського районного суду Кіровоградської області від 23.06.2016 року щодо встановлення адміністративного нагляду обвинувачений ОСОБА_4 не виконує у зв`язку з чим в його діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України.

-Довідкою про оголошення особі, яка звільняється з місць позбавлення волі, постанови судді про встановлення адміністративного нагляду;

-Постановою від 23.06.2016 року Петрівського районного суду Кіровоградської області про встановлення адміністративного нагляду на один рік відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та встановлення відповідних обмежень;

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ст. 337 ч. 1 КПК України.

Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ст. 385 КК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил адміністративного нагляду: а саме: неприбуття без поважних причин у визначений строк для обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляду у разі звільнення з місць позбавлення волі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно зі ст. 66 КК України не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України рецидив злочинів.

Враховуючі сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , приймаючи до уваги висновок органу пробації про високу ймовірність вчинення ним повторного правопорушення, посередню характеристику те, що він не працює, раніше судимий, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, суд вважає, його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід обрати покарання у вигляді арешту, яке на думку суду буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

В той же час суд зазначає, що 07.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VІІІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно ( ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році».
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію», звільнивши його від відбування покарання, оскільки він на день набрання чинності Закону України "Про амністію у 2016 році мав на утримані неповнолітнього сина ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, повністю визнає свою вину, з наслідками застосування до нього Закону України "Про амністію у 2016 році" ознайомлений.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Статтею 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п."в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році », який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
З матеріалів кримінального провадження: вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення злочину мав і має на утриманні одну малолітню дитину, а саме: сина ОСОБА_7 , 2008 року народження, згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив у червні 2017 року, тобто до дня набрання чинності (07.09.2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю, щиро кається у вчиненому.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 «Про застосування амністії в України» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, Закон України «Про амністію» до обвинуваченого раніше не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», а саме: застосування Закону України "Про амністію" в подальшому, протягом останніх десяти років, до нього не може бути застосована.
Процесуальних витрат згідно зі ст. 124 КПК України немає.
Питання про долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.85, 86 КК України, ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в України », п."б" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»ст. ст. 349, 370-374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченного ст. 395 КК України, та призначити йому покарання у вигляді арешту, строком на 3 ( три) місяці;

Звільнити ОСОБА_4 на підставі п."в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року від призначеного покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1