Справа № 346/264/18
Провадження № 1-кс/346/56/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні внесене в кримінальному провадженні №0000614 від 08 червня 2017 року слідчим Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській областіОСОБА_4 , клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, якому 08 листопада 2016 року складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

до суду надійшло вказане клопотання слідчого, яке він підтримав у судовому засіданні.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділенням Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06 травня 2015 року, приблизно о 19.30 год., ОСОБА_5 , перебуваючи на польовій дорозі, що в с. Загайпіль, Коломийського району, Івано-Франківської області, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою незаконного позбавлення волі ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_9 вистрелив останньому в область правої гомілки із предмета схожого на травматичний пістолет, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці правої гомілки, а ОСОБА_10 , з цією ж метою вистрелив Фоменкові в область правого стегна та правої ступні із предмета схожого на травматичний пістолет, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянках правого стегна та правої ступні. В результаті даних пострілів, ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після цього, ОСОБА_9 з метою дальшої реалізації злочинного умислу спрямованого на незаконне позбавлення волі ОСОБА_11 змусив останнього сісти на переднє пасажирське сидіння автомобіля марки ВАЗ 211440, сірого кольору, за кермо якого сів ОСОБА_10 та повезли потерпілого в АДРЕСА_2 , де пристебнули кайданками до ліжка, чим самим позбавили ОСОБА_11 можливості вільно пересуватися та всупереч його бажання і волі утримували в даному будинку протягом двох діб.

08 листопада 2016 року органом досудового розслідування складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, яке відповідно до ч. 1 ст. 278, ч. 3 ст. 111, ст. 135 КПК України відправили йому рекомендованим листом по відомому місцю проживання.

08 листопада 2016 року досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено і підозрюваного ОСОБА_9 оголошено у розшук.

Оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 146 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та невідворотність покарання, передбаченого за його вчинення, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки раніше вчиняв це, у зв`язку з чим був оголошений у державний розшук та беручи до уваги, що, ОСОБА_9 оголошений у розшук Івано-Франківським міським судом у кримінальному провадженні за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, може вчиняти інші кримінальні правопорушення та незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, оскільки йому відомі анкетні дані та місце проживання окремих свідків та потерпілого, а також самостійно або за допомогою інших осіб може знищити, сховати або спотворити автомобіль марки ВАЗ 211440, яким незаконно заволодів і місце знаходження якого на даний час не встановлено, тому слідчий просить обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу є об`єктивно неможливим через невідповідність характеру вчиненого кримінального правопорушення особі обвинуваченого .

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_9 свою причетність до вчинення зазначеного кримінального правопорушення у якому йому пред`явлено підозру не визнав. Потерпілого ОСОБА_11 знає, його негативно характеризує, запевняє що ухилятися від суду та слідства не буде. Просить не обирати суворий запобіжний захід.

Вказану позицію підтримав і захисних підозрюваного, який просить обрати щодо підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а якщо і пов`яз заний, то з визначенням суми застави у мінімальному розмірі.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників судового розгляду вважаю, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів долучених до клопотання, ОСОБА_9 підозрюєтьсяу вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Відповідно до ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі Маккей проти Сполученого королівства). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа Плесо проти Угорщини).

Згідно статті 5 §1(c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні Джессіус проти Литви, особа може бути позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.

З огляду на вищевказане положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, беручи до уваги подані органом розслідування докази, а саме: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000614 від 08 червня 2017 року внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України; протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 від 12 травня 2015 року, який дав показання по фактунезаконного позбавлення його волі та спричинення йому тілесних ушкоджень із застосуванням зброї; протокол проведення слідчого експерименту від 12 травня 2015 року за участю потерпілого ОСОБА_11 , який проводився на місці події, стосовно обставин, які відбувались 06 травня 2015 року на польовій дорозі в с. Загайпіль, Коломийського району; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 20 жовтня 2015 року, який вказав, що працюючи оперуповноваженим Івано-Франківського міського відділу поліції, прибув по виклику в приміщення відділення банку у торговельному комплексі «Велес», що у м. Івано-Франківськ, де побачив пораненого потерпілого ОСОБА_11 , який розповів про обставини вчинення відносно нього протизаконних дій; протокол № 10/2019 про результати проведення негласних слідчих дій від 04 листопада 2015 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 червня 2015 року, де на фото із зображенням чотирьох осіб чоловічої статі свідок ОСОБА_14 впізнав чоловіка якого кличуть « ОСОБА_15 », який сидів за кермом автомобіля BMW, коли привозили на квартиру чоловіка на ногах якого була кров і на даному фото було зображено обличчя ОСОБА_9 ; повідомленням про підозру ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 309 КК України від 08 листопада 2016 року; постановою про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук від 09 листопада 2016 року, суд вважає, що враховуючи вагомість доказів про підозру вчинення кримінального правопорушення, беручи до уваги особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків та експертів, чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, подане клопотання доцільно задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стосовно посилань захисника ОСОБА_17 на можливість визначення підозрюваному розміру застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то суд зважаючи на підозру пред`явлену ОСОБА_9 у злочині пов`язаному із застосуванням насильства, не вважає доцільним застосовувати до обраного запобіжного заходу дію ст. 182 КПК України та визначати розмір застави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 183, 184, 194, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесять днів, з часу фактичного затримання - з 06 год. 45 хв. 24 січня 2018 року.

Утримувати під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в УВП м. Івано-Франківськ.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування, набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п`яти днів, з дня оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1