Дата документу Справа № 328/898/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №328/898/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1507/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Токмак Запорізької області, громадянина України, який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_8 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 18 липня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишений без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з моменту його затримання, тобто з 01 лютого 2017 року, зараховано у строк покарання період попереднього ув`язнення обвинуваченого з 01 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді від 13 січня 2017 року, скасовано. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, просить пом`якшити призначене йому покарання. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що свою вину у вчиненому він визнав в повному обсязі, щиросердо розкаявся, має дядю та брата похилого віку, які потребують його допомоги та уваги.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 змінити та призначити обвинуваченому мінімальне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при призначені покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, а також те, що вчинення злочину відбулося внаслідок протиправної поведінки самого потерпілого.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за наступних обставин.

11 січня 2017 року приблизно о 19-00 годині ОСОБА_9 прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_6 за адресою його проживання. Приблизно о 22-00 годині під час вживання алкогольних напоїв в кухні між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних стосунків, в ході якого ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заподіяння смерті ОСОБА_9 , взявши до правої руки кухонний ніж, наніс ним один удар в область задньої стінки грудної клітини останнього, чим спричинив проникаюче ножове поранення грудної клітини, внаслідок чого ОСОБА_9 помер на місці вчинення злочину.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника і вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується негативно. Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням тяжкості та фактичних обставин кримінального правопорушення, а також відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення останньому покарання у межах санкції ч.1 ст.115 КК України, але не на максимальний строк, передбачений законом за дане правопорушення, та вважає, що призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегією суддів не встановлено.

В той же час, наявна обставина, що обтяжує покарання - вчинення ОСОБА_6 правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладеного, підстави для застосування ст.69 КК України та призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання нижче нижчої межі, встановленої санкцією статті, відсутні, про що обґрунтовано вказано судом в оскаржуваному вироку.

Доводи обвинуваченого та його захисника про безпідставне неврахування судом першої інстанції такої пом`якшуючої обставини, як визнання вини та щире каяття, сприяння встановленню істини у провадженні, спростовуються матеріалами провадження, згідно з якими ОСОБА_6 при розгляді справи судом першої інстанції свою вину визнавав частково, фактично вказував на те, що оборонявся від неправомірних дій ОСОБА_9 , який погрожував йому ножем, поводився неадекватно.

Крім того, згідно з матеріалами провадження та показаннями самого обвинуваченого, відображеними у вироку, після вчиненого вбивства він змінив обстановку правопорушення, перемістивши тіло загиблого в інше місце, ножі викинув до вигрібної ями, одяг виправ, що, в свою чергу, вказує на те, що він намагався приховати сліди правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України і підстав для пом`якшення обвинуваченому покарання не вбачає.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

В тому числі, не спростовує цих висновків і надана захисником при апеляційному розгляді позитивна характеристика стосовно ОСОБА_6 від 21 серпня 2017 року, підписана сусідами останнього.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що вказана характеристика істотно відрізняється від характеристики стосовно ОСОБА_6 з місця проживання від 30 березня 2017 року, яка міститься в матеріалах провадження /т.1, а.п. 245/, згідно з якою, ОСОБА_10 показав себе з негативного боку, зловживав спиртними напоями, не працював, агресивний, запальний, вів аморальний спосіб життя.

Таким чином, вищевказані апеляційній скарги задоволенню не підлягають.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 18 липня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.115 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4