Справа № 559/129/17
Провадження № 1-кп/559/108/2017
27 грудня 2017 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
головуючої судді ОСОБА_1 ;
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілої громади Свято-Покровського собору УПЦ в особі священнослужителя ОСОБА_9 ,
ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення, яке сформульовано в обвинувальному акті і підтримане прокурором під час судового розгляду, наступного змісту:
10 серпня 2016 року, близько 03 години, ОСОБА_7 пройшов до території Свято- Покровського собору Української православної церкви в м.Дубно Рівненської області, де скориставшись відсутністю нагляду за його діями з боку власника та інших сторонніх осіб, шляхом злому вхідних дверей за допомогою металевого лома, проник в приміщення вказаного собору. Перебуваючи в якому, також за допомогою металевого лома, шляхом злому замка, відчинив дверцята наявного там металевого сейфу, із якого умисно, повторно, таємно викрав грошові кошти в сумі 10 500 грн.
Допитаний судом представник потерпілої громади Свято-Покровського собору УПЦ священнослужитель ОСОБА_9 показав суду, що йому повідомили працівники собору про крадіжку, яку виявили регент ОСОБА_10 , скарбник ОСОБА_11 і заступник старости ОСОБА_12 . Кинулось в очі, що було розбите скло над дверима в церкву. Справа, де зазвичай на підвищені сидить касир, розбиті два сейфи, розкидані документи, принесена скринька пожертв. Гроші були в сейфі, викрадено близько 10 тис. грн.., точну суму знає скарбник, в скриньці для пожертв біля центральної ікони скільки там було не знає ніхто, і на тарілочці біля голгофи невеликі кошти зникли, але скільки саме не знає. Церква пробачає грішникам через покаяння. Тому викрадачу пробачає і претензій не має. Якщо буде доведено, що у вчинені злочину винен обвинувачений, - просить призначити йому найнижчу міру покарання.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що є регентом у Свято-Покровському соборі УПЦ в м. Дубно Рівненської області. 11.08.2016 мав бути похорон, тому 10.08.2016 прийшов до ОСОБА_13 , щоб відкрити його і видати необхідні речі. Біля церкви на вулиці були також помічник старости ОСОБА_12 і скарбник ОСОБА_14 , але вони займались своїми справами, двері ОСОБА_13 не відчиняли. Підійшов до храму, побачив, що зламані вхідні двері. Тому одразу викликали поліцію і всередину зайшли разом з нею. Над другими дверима зверху було розбите скло, всередині погром: поламаний сейф, розбита скарбничка для пожертв, лом також лежав в храмі під доріжкою, навколо брудно. Знає, що викрали гроші, але скільки саме повідомити не може.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показала, що є скарбником у Свято-Покровському соборі УПЦ в м. Дубно Рівненської області. 10.08.2016 близько 12.00 год. підійшла до храму і побачила розламані парадні двері: чимось металевим виламано дубову планку і замок, а дві половини внутрішніх дверей в храм розчинені навстіж, над ними вибите верхнє скло, ноші для покійників зсунуті. Стало зрозуміло, що через вікно над дверима хтось заліз всередину і відчинив двері. В храмі був розбитий жертовний ящик з пожертвами, скільки в ньому було грошей не знає ніхто, 2 сейфи один з документами, інший з грошима. Гроші в сумі 10 300 грн. зникли. Знає точну суму, бо після служби перераховувала гроші, записувала результат в касовий зошит і потім клала в сейф. Окрім грошей нічого не зникло. Була присутня під час огляду місця події, усе фотографували, мазали якимось порошками.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що є помічником старости у Свято-Покровському соборі УПЦ в м. Дубно Рівненської області. Вранці біля 09-10 год. 10.08.2016 прийшов до церкви, перевдягнувся і косив траву. Через деякий час, біля 11.00 год. прийшов регент нижнього хору, який видає людям усе потрібне на похорони, і спитав чи відкривав двері. Усі пішли подивились, а там перші вхідні двері розламані, над другими зверху вибита шибка. Також на клумбах працювала ОСОБА_15 . І її позвали подивитись. Викликали поліцію. Сейфи два були перевернуті, один вибитий, видно намагався вирвати завіси, але не зміг і всередину той сейф вибив. Знаряддя праці - лом - лишив між килимами. З церковного нічого не взяв, тільки гроші десь 10 000 грн., то скарбник точно знає. Ще була розбита скринька для пожертв без грошей і на голгофі на мисочці лежали гроші, то лишились тільки копійки. Під час огляду місця події були присутні всі втрьох. Брали відбитки пальців шукали біля скла розбитого, біля килима щось посипали, шукали сліди. Під час слідчого експерименту спостерігав як у обвинуваченого питали з якого з двох сейфів взяв гроші і він правильно вказав саме на той нижній, з якого зникли гроші. Ще він показав правильно те місце, де лежав лом. Тиск на хлопця ніхто не чинив він прийшов, його спитали що і де, показав і пішов, але працівники поліції просили не ставити йому питання.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчинені злочину визнав у повному обсязі, повідомив що щиро кається. Але оскільки подія була давно приблизно минулого літа в нічну пору доби, то він нічого не пам`ятає, підтримує свідчення дані на досудовому слідстві. Все, що пам`ятав, показав під час слідчого експерименту. Чому приїхав в м. Дубно пояснити не зміг. Вийшов на автовокзалі і пішки дійшов до району Цукрового заводу. Лом десь знайшов, де саме не пам`ятає. Всередину церкви проник як показував під час слідчого експерименту, взяв гроші із сейфу приблизно 10 тис. грн. і із скриньки для пожертв, скільки там було не знає. Вчиняв так, бо не було грошей, просить суворо не карати і зарахувати строк перебування під вартою в межах іншого кримінального провадження з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Захисник наполягає, що не здобуто і не надано суду під час судового розгляду доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні поставленого йому у провину діяння, вважає пред`явлене обвинувачення безпідставним і таким, що ґрунтується виключно на визнавальних показах, які суперечать фактичним обставинам справи, тому просить ухвалити виправдувальний вирок.
Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов наступних висновків.
В обґрунтування винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, сторона обвинувачення посилалася на докази, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду, а саме на дані, які містять:
а) протокол огляду місця події від 10.08.2016 з фототаблицею, за яким оглянуто приміщення Свято-Покровського собору УПЦ в м. Дубно, зафіксовано місце події, вилучено сліди і лом (а. 11-25 т.1);
б) протокол проведення слідчого експерименту від 19.10.2016 з відеозаписом і фото таблицею, за яким ОСОБА_7 у статусі свідка показав як він ніби проникав у приміщення собору, показав на сейф, з якого викрадено гроші і де залишив металевий прут (а.с. 49-58 т.1).
в) документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 (а. 66-85 т.1, а.с. 30-33, 120-141, 167-169 т.2).
В огляді місця події зафіксовано, що перші вхідні двері в собор виламано, а другі - цілі і не ушкоджені, вони відчинені зсередини, над дверима розбите скло, внизу лежать уламки, ноші для покійників здвинуті, всередині розламані сейфи, скринька для пожертв поряд, брудно, сліди є, лом покинутий між килимками. Це ж підтвердили суду і свідки, і потерпілий.
Під час слідчого експерименту ОСОБА_7 двічі на питання слідчого відповів, що проник всередину виломавши обоє дверей, за скло розбите не згадав, показав на сейф, але не розповів про скриньку, де залишив лом показав лише відповідаючи на навідне питання. Щодо суми вказав, що було близько 8000 грн.
Не дивлячись на повне визнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні вказаного злочину, для суду очевидно, що механізм проникнення в собор не співпадає із тим, що зафіксований під час огляду місця події, а також підтверджений показами свідків. Суд критично оцінює, що ОСОБА_7 не пам`ятає будь-яких фактичних даних, адже минуло більше року, при цьому останній травм голови не отримував, на провали в пам"яті не страждав. Між подією і слідчим експериментом різниця лише у два місяці, за такий короткий строк неможливо забути, що потрапив всередину через віконце внутрішніх дверей, а не виломавши обоє дверей.
В матеріалах справи немає жодного доказу, який би підтверджував вину ОСОБА_7 у вчиненні даного злочину. Лише на визнанні його вини і його ж показах, даних під час слідчого експерименту, не підтверджених іншими об`єктивними даними, які навіть суперечать фактичним обставинам справи, неможливо констатувати наявність вини ОСОБА_7 . За загальним правилом особа не може бути визнана винуватою лише на підставі визнавальних показів.
Крім того, відповідно до п.1 ч.3 ст. 87 КПК України недопустимим є доказ, отриманий з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні, тому суд визнає недопуститимим доказом протокол слідчого експерименту з усіма додатками.
Отже, суд вважає, що встановлені фактичні обставини за обвинуваченням ОСОБА_7 не містять даних про наявність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. ст. 185 КК України.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора і лише в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівність перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами провадження їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, дослідивши всі обставини кримінального провадження, вважає, що за результатами даного судового розгляду не доведено, що в діях ОСОБА_7 , які покладені в основу обвинувачення в межах даного кримінального провадження, є склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а тому за цим обвинуваченням ОСОБА_7 належить виправдати, ухваливши щодо нього виправдувальний вирок з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Судові витрати відсутні, цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід у даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_7 не застосовувався.
Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, п. 3 ч. 1 ст. 373, 374-376 КПК України, суд
ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та виправдати з підстав не доведеності, що в його діянні є склад злочину.
Речові докази: один слід взуття, два сліди знаряддя злому в вигляді злипків, один слід рукавиці, металеву арматуру (лом), які зберігаються в камері речових доказів Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, - знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляції через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - протягом цього ж строку з дня отримання вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: