Апеляційний суд Житомирської області
Ухвала

№545/2010

10 серпня 2010 року. м. Житомир.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Романова О.В. суддів: Ткача С.О., Заліщука М.С.

з участю:

прокурора Селюченко І.І. адвоката ОСОБА_1 засудженого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Бердичівського міськрайонного суду від 09 червня 2010 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, раніше судимого:

-18.11.1998 року Бердичівським районним судом за ч. І ст. 222 КК України на 2 роки позбавлення волі. Звільнений від покарання на підставі ст. 1 „Б" Закону України „Про амністію" від 24.07.1998 року;

-11.08.1999 року Бердичівським районним судом за ч. І ст. 222 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- 19.04.2002 року Бердичівським міським судом за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно постанови Коростенського міськрайонного суду від 04.06.2008 року звільнений умовно-достроково на 10 місяців,

засудженого за ст. 121 ч. 1 КК України на 5 років позбавлення волі.

Суд визнав ОСОБА_2 винним і засудив за те, що він 06 листопада 2009 року близько 21 години 40 хв., перебуваючи в стані алкогольного спяніння неподалік магазину-кафе по вулиці Леніна, 41 в селі Половецьке Бердичівського району, на ґрунті виниклих неприязних відносин, умисно наніс один удар ножем в живіт ОСОБА_3 заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням великого сальника, брижі тонкої кишки, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння.

З апеляції адвокат ОСОБА_1 не оспорюючи кваліфікацію дій засудженого, просить вирок суду змінити, застосувати ст. 69 КК України. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив його клопотання про призначення ОСОБА_2 покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Мотивує тим, що засуджений вину визнав, щиро кається, написав заяву про зявлення із зізнанням, відшкодував потерпілому збитки і той не наполягав на суворому покаранні. Сам ОСОБА_2 тяжко хворіє і не може знаходитись в місцях позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, адвоката і засудженого, які підтримали апеляцію, міркування прокурора про законність вироку суду, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи учасників судового розгляду, колегія суддів вважає, ще апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності винності ОСОБА_2 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння є обґрунтований, правильний, відповідає фактичним обставинам справи, стверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, як: належно оцінені судом і не оспорюється в апеляції. Суд першої інстанції правильне встановив обставини події та вірно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ст. 121 ч. 1 КК України.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 під час конфлікту діяв умисно, цілеспрямовано та активно, усвідомлюючи небезпечність своїх дій. На ґрунті раптове виниклих особистих неприязних стосунків, умисно спричинив потерпілому тілесні1 ушкодження. Бійка виникла внаслідок його противоправних дій.

Згідно з матеріалами кримінальної справи, покарання винному суд призначив зі дотриманням вимог ст. 65 КК України у межах, передбачених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Враховано, що ОСОБА_2 раніше неодноразово судимий, двічі звільнявся від покарання, однак належних висновків не зробив, не став на шлях виправлення, повторно у стані алкогольного спяніння вчинив тяжкий злочин.

При визначенні покарання засудженому суд також врахував його особу, наявність захворювань, позитивну характеристику з місця проживання, визнання вини, щире каяття. зявлення із зізнанням і призначив покарання мінімальним терміном, врахувавши всі доводи вказані захисником.

Не може також бути безумовною підставою застосування ст. 69 КК України, тяжка хвороба засудженого. Якщо засуджений хворий і його захворювання буде підтверджене медичним висновком і воно входить у перелік захворювань, які є підставою для подання в суд матеріалів про звільнення засудженого від дальшого відбування покарання, питанню про його звільнення від відбуття покарання повинно вирішуватись судом за місцем знаходження установи виконання покарань, відповідно до ст. ст. 408, 411 КПК України.

За наведених обставин, перевіркою справи колегія суддів не встановила порушень, які можуть бути підставою для зміни вироку суду і помякшення покарання засудженому із застосуванням ст. 69 КК України.

Враховуючи обставини вчинення злочину, його велику громадську небезпеку, особу винного, призначене судом першої інстанції покарання колегія суддів вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів -

ухвалила:

апеляцію адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду від 09 червня 2010 року щодо ОСОБА_2 без зміни.

Судді: