1Справа № 335/3806/18 1-кс/335/2671/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,
ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту майна, в обґрунтування якого зазначила наступне.

В провадженні СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000734 від 20.02.2017 року за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України, за фактом пособництва у використанні підроблених документів задля здійснення угод з нерухомим майном на території м. Запоріжжя.

Ухвалою слідчого судді від 19.02.2018 року клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУ НП в області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про арешт майна задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони права відчуження та розпорядження майном.

Посилаючись на те, що зазначена квартира отримана ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті її рідної сестри ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстрованим в реєстрі за № 84, ОСОБА_4 є законним власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на даний час позбавлена можливості вільно користуватись та розпоряджатись належним їй майном у зв`язку із його обтяженням, заявник просить скасувати арешт квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні заявник ОСОБА_4 та її представник заявника адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали, просили його задовольнити з підстав викладених в ньому.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
В провадженні СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000734 від 20.02.2017 року за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України, за фактом пособництва у використанні підроблених документів задля здійснення угод з нерухомим майном на території м. Запоріжжя

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2018 року № 335/1699/18 накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Вбачається, що 06.02.2018 року ОСОБА_4 отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане приватним нотаріусом ОСОБА_8 , зареєстроване в реєстрі за № 84.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

В свою чергу, за положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Серед засад діючого кримінального процесуального законодавства закріплені, зокрема, верховенство права, доступ до правосуддя відповідно до ст. 7 КПК України.

За змістом положень ст. 3 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Поряд із цим, статтями 7, 16 КПК України установлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За нормою пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з пунктом 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Як встановлено слідчим суддею, накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , перешкоджає власнику ОСОБА_4 в реалізації права на вільне користування та розпорядження вказаним майном.

В даному випадку потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи заявника, який є власником майна.

Згідно зі ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2018 року № 335/1699/18 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170 174, 309 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 19.02.2018 року у справі № 335/1699/18 провадження 1-кс/335/1210/2018, на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , та скасувати заборону права відчуження та розпорядження майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1