Єдиний унікальний номер 242/4580/15-к
Номер провадження 11-кп/775/40/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у місті Бахмуті Донецької області у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в приміщені апеляційного суду Донецької області апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 26 квітня 2016 року по кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР № 0001744 щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Селидівського міського суду Донецької області від 26 квітня 2016 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Орлівка Красноармійського району Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, який одружений, є приватним підприємцем, не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі, вирішено питання про речові докази,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Друга Іванівка Барвінківського району Харківської області, громадянки України, з середньою освітою, яка заміжня, не працює, не судима, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі, вирішено питання про речові докази,

Згідно вироку, 20.08.2015 року, близько 02 години 45 хвилин, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знаходились разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на кухні квартири АДРЕСА_2 та розпивали спиртні напої. Після скандалу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 покинули вказану квартиру.

В цей же день, приблизно о 8 годині ОСОБА_9 знаходився у зальній кімнаті вищевказаної квартири, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи злочинний умисел, вирішив задовольнити з неповнолітньою ОСОБА_11 статеві пристрасті природним шляхом.

ОСОБА_11 з метою недопущення протиправних дій щодо неї, відштовхувала ОСОБА_9 та вдарила у нижню частину тулубу ногою. Разом з тим, ОСОБА_9 , долаючи опір потерпілої, штовхнув неповнолітню ОСОБА_11 , яка впала спиною на диван. Після чого діючи групою осіб з ОСОБА_10 , яка, достовірно знаючи, що потерпіла є неповнолітньою, діючи з мотивом догодити своєму чоловіку та задоволення своїх сексуальних пристрастей, маючи фізичну перевагу над потерпілою, застосовуючи фізичне насильство, з метою попередження опору неповнолітньої ОСОБА_11 , схопивши обома руками за долоні обох рук потерпілої, завела їх в гору над головою неповнолітньої ОСОБА_11 та прижала їх до бильця дивану, виконавши вказані дії за проханням ОСОБА_9 , надала таким чином ОСОБА_9 можливість задовольнити свою статеву пристрасть з потерпілою природнім способом. ОСОБА_9 , у свою чергу, маючи фізичну перевагу над потерпілою, застосовуючи також фізичне насильство, своєю рукою закрив рота ОСОБА_11 , яка кричала та робила спроби вирватися з-під нього. Після цього ОСОБА_9 , проти волі потерпілої, подолавши її опір, безперешкодно задовольнив з неповнолітньою ОСОБА_11 свою статеву пристрасть природнім шляхом.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та постановити виправдувальний вирок. На обґрунтування своїх вимог вказує, що суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_10 лише на підставі показань потерпілої, в матеріалах справи інших доказів вини останньої не міститься. Також на тілі потерпілої відсутні ушкодження, що б підтверджувало показання потерпілої. Зазначає, що часу піти з квартири ОСОБА_14 у потерпілої було багато, проте вона залишалась в них, і тільки о 10-00 годині вона прийшла до знайомих та подзвонила в поліцію, хоча злочин, якій їй інкримінують, начебто скоєно о 08-00 годині. На її думку, ОСОБА_10 необхідно було окремо пред`явити підозру, а потім об`єднати провадження відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та закрити провадження за відсутністю достатніх доказів. На обґрунтування своїх вимог вказує, що досудове розслідування та судовий розгляд проведено однобічно та не в повному обсязі, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що жодна експертиза, що міститься в матеріалах кримінального провадження прямо не вказує на скоєння зґвалтування ОСОБА_9 . Також зазначає, що в показаннях потерпілої маються суперечності, на які суд не звернув увагу, а саме, потерпіла вказує, що чинила опір проти ОСОБА_14 , проте тілесних ушкоджень не виявлено. Також потерпіла вказує, що не могла вийти з квартири, оскільки ОСОБА_10 закрила двері на ключ з середини, проте огляд показав, що замок на ключ закривається лише зовні, що свідчить, проте що потерпіла мала можливість вийти з квартири. Звертає увагу, що суд неправомірно не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_15 .

В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок суду незаконним через неповноту судового розгляду, просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд. На обґрунтування своїх вимог вказує, що в порушення порядку та обсягу дослідження доказів не було допитано в якості свідка судово-медичного експерта ОСОБА_16 , який був допитаний на стадії досудового розслідування. Зазначає, що суд в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, не навів фактичних даних, щодо зацікавленості у позитивному вирішені справи свідка ОСОБА_17 , в наслідок чого не прийняв її показання до уваги.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які наполягали на задоволенні своїх апеляційних скарг, прокурора, який не підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував щодо задоволення апеляційних скарг захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 правильно кваліфікувавши їх дії за ч. ч. 3 ст. 152 КК України, та виклав їх у вироку.

При цьому, суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтверджується, як показаннями самих обвинувачених, які не заперечували, що 20.08.2015 року вони у себе в квартирі розпивали спиртні напої з потерпілою ОСОБА_11 та іншими особами, так і іншими доказами, які були досліджені та проаналізовані судом першої інстанції.

Так, потерпіла ОСОБА_11 навела всі обставини скоєння зґвалтування Поляковими, а законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_18 показала, що її дочка ОСОБА_11 20.08.2015 року не ночувала вдома, а потім розповіла, що її зґвалтували. Крім того, оскільки ОСОБА_11 працювала у обвинувачених, то останні знали про її неповнолітній вік.

Свідок ОСОБА_12 показала, що 20.08.2015 року вночі, разом з Поляковими та ОСОБА_11 розпивали спиртні напої, потім пішли додому, а вранці ОСОБА_11 розповіла, що її зґвалтували ОСОБА_14 .

Також, вина ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтверджується протоколом огляду місця події, відповідно до якого, зафіксований безлад у кімнаті, де сталося зґвалтування, вилучені речові докази, одяг, у тому числі білизна обвинуваченого та потерпілої.

Висновком судово-медичної експертизи № 162, відповідно до якого у неповнолітній ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження, отримання яких можливе під час і обставинах, на які вказує потерпіла. Будь яких інших тілесних ушкоджень, які могли б утворитися в результаті спроби насильницького розведення ніг, у неповнолітньої ОСОБА_11 не виявлено. При додатковому дослідженні марлевого тампону з вмістом піхви ОСОБА_11 була встановлена наявність простатичного специфічного антигену сіменної рідини, що свідчить про те, що у вказаний час з нею був здійснений статевий акт.

Висновком експерта № 1362 та № 1363 відповідно до якого, на об`єктах дослідження білизни потерпілої та штанах обвинуваченого виявлена сім`яна рідина людини.

Висновком експерта № 899, відповідно до якого клітини піхвового епітелію, знайдені в деяких слідах на трусах, що належать ОСОБА_9 могли походити в тому числі і від потерпілої ОСОБА_11 , беручі до уваги групову характеристику її крові.

Вказані докази узгоджуються між собою та в їх сукупності доводять вину ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину передбаченому ч.3 ст.152 КК України, а саме, в зґвалтуванні.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, аналізуючи допустимість вказаних доказів, зробив правильний висновок про їх достеменність та законність їх зібрання та обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку за вказаним епізодом злочинної діяльності ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку Відповідно висновку судово-медичної експертизи № 162 при судово-медичному обстеженні у неповнолітній ОСОБА_11 було виявлене садно на задній поверхні правого передпліччя, яке виникло від дії тупого предмета, можливо під час і обставинах, на які вказує потерпіла у копії протоколу допиту, а також зазначені у постанові суду.

Колегія суддів зазначає, що відсутність деяких тілесних ушкоджень у потерпілої не виключає, факту самого зґвалтування, оскільки потерпіла була в стані алкогольного сп`яніння. Знаходження потерпілої у цьому стані ніким не оспорюється і свідчить про її нездатність чинити фізичний опір, в наслідок якого могли утворитись характерні тілесні ушкодження.

Той факт, що потерпіла перебувала у квартирі обвинувачених деякий час після статевого акту, не спростовують висновків суду, про те, що до неї було застосовано насильство і вона у встановлений вироком суду час була зґвалтована. Вказана обставина підтверджується і тим фактом, що одразу після зґвалтування потерпіла втратила свідомість та могла перебувати у квартирі обвинувачених певний час.

Твердження захисника ОСОБА_7 , щодо невідповідності обвинувального акту, не заслуговують на увагу, оскільки обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст.. 291 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо неприйняття до уваги показань свідка ОСОБА_15 , оскільки обвинувачені є її роботодавцями, вона може бути зацікавлена у позитивному вирішенні справи щодо них. Більш того, у потерпілої одразу були вилучені саме спортивні штани, явно не її, а не джинси, які вона не змогла знайти, тому доводи апеляційних скарг в цій частині не заслуговують на увагу.

Доводи захисника ОСОБА_6 , щодо спростування показань потерпілої в частині того, що остання не могла вийти з квартири, оскільки ОСОБА_10 закрила двері на ключ, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки показання потерпілої в цій частині, не покладені в основу вироку.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неповноту судового розгляду та скасування вироку, з направленням провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, колегія суддів погодитись не може у зв`язку з тим, що прокурором не наведено жодної підстави, яка передбачена ст. 415 КПК України.

Інші доводи апеляційних скарг не вказують на порушення суддею при розгляді кримінального провадження вимог КПК України та на наявність підстав для скасування або зміни вироку суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційних скарг щодо оспорювання фактичних обставин кримінального провадження та неповноти судового розгляду необґрунтованими.

Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства, що тягнуть за собою скасування або зміну вироку, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин колегія суддів вважає, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 409, 418, 419, 420 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Селидівського міського суду Донецької області від 26 квітня 2016 року, у кримінальному провадженні внесеному у ЄДРДР за №0001744, щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: