Справа №705/997/18
1-в/705/440/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2018 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника установи УВК № 129 ОСОБА_4
та засудженої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані в режимі відеоконференції заяву засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення -
Засуджена ОСОБА_5 звернулася до Уманського міськрайонного суду з заявою про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджена ОСОБА_5 заяву підтримала та просила її задовольнити.
В судовому засіданні прокурор просила відмовити у задоволенні заяви засудженої ОСОБА_5 , вказавши, що згідно опрацьованої характеристики, довідки про заохочення та стягнення, особової справи засудженої, ОСОБА_5 відбуває покарання в Уманській ВК (« 129) з 18.12.2016 року за вчинення злочину, передбаченого ст. 166 КК України. У відповідності з вимогами ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року, при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого враховується його характеристика за увесь період відбування покарання. Проте, за час відбування покарання як в СІЗО м.Києва, так і в УВК (№129) засуджена характеризується посередньо; стягнень та заохочень не має; працевлаштована, до праці ставиться задовільно, норми виробітку виконує лише під контролем; намагається виконувати законні вимоги персоналу установи виконання покарань; вимог режиму відбування покарання дотримується під контролем адміністрації ; до виконання робіт з благоустрою відноситься задовільно, потребує контролю. Окрім цього, вважає, що є ще одна підстава для відмови у задоволенні клопотання, яка полягає у порушенні порядку, встановленого кримінально-виконавчим законодавством, звернення із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженої. Так, відповідно до ч.3 ст. 154 Кримінально виконавчого кодексу України, адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої КК України частини строку покарання, в місячний термін розглядає питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Стосовно засудженого, щодо якого може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду в установленому законом порядку. У даному випадку на засіданні комісії 02.04.2018 року були розглянуті матеріали на засуджену ОСОБА_5 про застосування пільг, проте комісією було прийнято рішення про недоцільність умовно-дострокового звільнення засудженої.
В судовому засіданні представник установи УВК № 129 ОСОБА_4 просила відмовити у задоволенні заяви засудженої ОСОБА_5 .
В судове засідання представник спостережної комісії не з`явився, письмово подав заяву про розгляд клопотання в його відсутність.
Вислухавши думку прокурора, яка заперечувала проти звільнення засудженої умовно-достроково від відбування покарання, засудженої та представника установи, дослідивши матеріали заяви, особової справи засудженої, суд прийшов до висновку, що заява засудженої ОСОБА_5 не підлягає задоволенню із таких підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року, при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого враховується його характеристика за увесь період відбування покарання.
Відповідно до характеристики, довідки про заохочення та стягнення, особової справи засудженої, ОСОБА_5 відбуває покарання в Уманській ВК (« 129) з 18.12.2016 року за вчинення злочину, передбаченого ст. 166 КК України.
За час відбування покарання як в СІЗО м.Києва, так і в УВК (№129) засуджена ОСОБА_5 характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, працевлаштована, до праці ставиться задовільно, норми виробітку виконує лише під контролем, намагається виконувати законні вимоги персоналу установи виконання покарань, вимог режиму відбування покарання дотримується під контролем адміністрації, до виконання робіт з благоустрою відноситься задовільно, потребує контролю.
Таким чином, беручи до уваги викладене, суд вважає, що заява засудженої ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання не підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 81, 537,539 КПК України, суд,-
В задоволенні заяви засудженої ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1