11-кп/775/87/2018(м)
221/1371/15-к

11-кп/775/87/2018(м)
221/1371/15-к
Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст.286 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
іменем У к р а ї н и
28 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченої ОСОБА_10
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Привільне Волноваського району Донецької області, громадянка України, яка має середню освіту, одружена, інвалід 2 групи, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнана винною та засуджена за ст. 286 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. У порядку, передбаченому ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням один рік,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 22 лютого 2016 р. ОСОБА_10 визнана винною за ст. 286 ч.2 КК України за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.
ОСОБА_10 12.12.2014 року близько 17 год. 30 хв., керуючи, належним їй автомобілем ЗАЗ 110378, р/номер НОМЕР_1 та, рухаючись по проїжджій частині вул. Донецькій у м. Волноваха Донецької області в напрямку магазину «Березка», виявила злочинну недбалість, що виразилася в неуважності та необережності при управлінні транспортним засобом, в порушення вимог п. 12.2 Правил дорожнього руху України, згідно якого: «у темний час доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», маючи об`єктивну і реальну можливість безпечно керувати своїм транспортним засобом, у темну пору доби в умовах недостатньої видимості не обрала безпечну швидкість руху автомобіля в результаті чого скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку по правому краю проїжджої частини відносно руху автомобіля та який внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав, згідно висновку судово-медичної експертизи №22/в від 21.01.2015 року, тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з забійною раною лобної області зліва, синцем на верхньому та нижньому повіках лівого ока, вдавленим багато уламковим переломом лобної кістки та кісток обличчя з розривом твердої мозкової оболонки головного мозку, крововиливом під м`яку мозкову оболонку головного мозку, забиттям лівої лобної та правої потиличної часток головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Крім того, згідно судово-автотехнічної експертизи №467 від 22.04.2015 року з технічної точки зору, в даній дорожній ситуації водій автомобіля - обвинувачена ОСОБА_10 у темну пору доби в умовах недостатньої видимості повинна була обирати швидкість руху такою, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, а у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, їй необхідно було негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, тобто треба було діяти у відповідності з вимогами п.п. 12.2 ПДР України. В момент виявлення пішохода водієм ОСОБА_10 конкретна видимість пішохода склала 40,5 м. Розрахунками встановлено, що зупинний шлях автомобіля в умовах події становить 10,9-16,4 м, оскільки величина зупинкового шляху менше величини відстані виявлення пішохода, то водій автомобіля, застосувавши екстрене гальмування мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом зупинки автомобіля до місця наїзду та її дії перебували у причинному зв*язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
В апеляційній скарзі потерпілий просить виключити з мотивувальної частини вироку посилання на ввімкнення фар або ліхтарів та порушення ним п. 19.1 ПДР України, вважає, що суд при постановленні вироку застосував до нього як до учасника ДТП норму матеріального права, яка не підлягає застосуванню до пішоходів. Заперечує і факт перебування його під час ДТП в нетверезому стані. На думку потерпілого не повне з`ясування обставин справа судом призвело і до призначення обвинуваченій надто м`якого покарання в частині не застосування додаткового покарання та необґрунтованого зменшення розміру моральної шкоди. Транспортний засіб не є єдиним джерелом заробітку та існування родини обвинуваченої ОСОБА_10 , у неї є і чоловік, який також доглядає за дитиною інвалідом, тому вважає, призначення їй покарання без додаткового покарання в виді позбавлення права керування ТЗ несправедливим.
Наполягає на тому, що суд безпідставно не розглянув його позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди, яка полягає у стягненні витрат на лікування, які були підтверджені розрахунковими документами та листами призначення певних медичних препаратів з лікарні, що містяться в матеріалах справи з ОСОБА_10 та СТ «Домінанта» в якій у обвинуваченої була застрахована цивільно-правова відповідальність власників ТЗ, не розглянув та не вирішив його вимоги про стягнення розміру втраченого середнього заробітку внаслідок 100% втрати професійної працездатності, безпідставно не стягнув з обвинуваченої витрати понесені ним на надання правової допомоги в межах встановленого законодавством розміру. Вважає несправедливим та надто заниженим розмір моральної шкоди стягнутої судом на його користь з урахуванням тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ним внаслідок ДТП, тривалості лікування, наслідків отриманих травм, доводи наведені судом про його часткову вину в ДТП вважає не обгрунтованими.
Заслухавши доповідача, потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 , захисника та обвинувачену, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог потерпілого, прокурора, який вважав вирок суду не законним, таким що підлягає скасуванню, просив апеляцію потерпілого задовольнити частково, колегія суддів вважає, що апеляція потерпілого підлягає задоволенню частково, вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду з наступних підстав.
Фактично, суд першої інстанції не розглянув по суті позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 в частині відшкодування майнової шкоди заподіяної у наслідок ДТП, що полягає у витратах пов`язаних з лікуванням, оскільки такі вимоги заявлялися ним як до обвинуваченої ОСОБА_10 , так і до другого відповідача ТОВ «Страхове товариство «Домінанта», з яким у обвинуваченої на час ДТП, тобто на час настання страхового випадку був укладений договір про цивільно-правову відповідальність володільців наземних транспортних засобів згідно полісу № А/3267224. Проте другий співвідповідач, який несе відповідальність за заподіяну шкоду в межах ліміту, визначеного договором, поряд з обвинуваченою, в порушення вимог закону взагалі не був викликаний, залучений та допитаний судом з приводу заявлених вимог про відшкодування шкоди незважаючи на наявність розрахункових документів на підтвердження понесених потерпілим витрат на лікування після ДТП та листів призначення певних медичних препаратів з лікарні, що містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Оскільки під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції при розгляді цивільного позову не був залучений співвідповідач до якого заявлялися позовні вимоги, то ці обставини, на думку колегії суддів, перешкодили суду винести законне та обґрунтоване рішення, фактично рішення в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди за позовом потерпілого прийнято судом не було.
Згідно ст. 439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції, тому при новому розгляді провадження в суді першої інстанції слід враховувати і інші доводи, викладені в ухвалі ВССУ від 25.10.17 року, за результатами касаційного перегляду провадження в частині перегляду гранічного розміру компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, зазначити докладні мотиви стосовно питання про додаткове покарання в виді позбавлення обвинуваченої права керування транспортними засобами, порушень ПДР з боку потерпілого, у разі їх встановлення, мотивів в обґрунтування розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь потерпілого з обох відповідачів. Вказані порушення можуть бути усунуті та підлягають усуненню під час нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. 405, 407, 412 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 22 лютого 2016 року, постановлений стосовно ОСОБА_10 - скасувати

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження щодо

ОСОБА_10 за обвинуваченням за ст. 286 ч.2 КК України в суді першої інстанції.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Судді: