Номер провадження 11-кп/775/793/2017

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.11.2017 р. колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 07.07.2017р., яким обвинуваченого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Краматорськ Донецької області, та мешкає в АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України та призначено покарання у виді виправних робіт строком на один рік з відрахуванням в доход держави 15 (п`ятнадцяти) відсотків без позбавлення права керування транспортними засобами,
за участю прокурора ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 07.07.2017р. обвинуваченого ОСОБА_8 (далі - обвинуваченого) визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України та призначено покарання у виді виправних робіт строком на один рік з відрахуванням в доход держави 15 (п?ятнадцять) % без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_10 (далі - потерпілого) моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Обвинуваченого відповідно до вироку визнано винуватим у тому, що він 13.06.2016р. приблизно о 17 год. 00 хв. керуючи транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ-21101», який знаходився у технічно задовільному стані та рухався по вул. Танкістів в напрямку від вул. Скрипніка до вул. Горького в м. Краматорську Донецької області.

В районі «Артемівського Шляхопроводу», обвинувачений в порушення вимог п.11.4 та п.10.1 Правил дорожнього руху України, перед виконанням маневру повороту ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, хоч повинен був це зробити, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, не передбачив можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, а саме зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21102», під керуванням потерпілого, який рухався по рівнозначній дорозі вул. Танкістів в зустрічному напрямку прямо, хоч повинен був і міг це зробити, при цьому в даній дорожньо- транспортній ситуації обвинувачений мав технічну можливість запобігти даній дорожньо- транспортній пригоді.

В діях обвинуваченого вбачаються порушення вимог п. 11.4 та п.10.1 ПДР України.

З технічної точки зору дії обвинуваченого, які не відповідали вимогам п.11.4 та п.10.1 Правил дорожнього руху України, перебували у причинно- наслідковому зв`язку з настанням дорожньо- транспортної пригоди, в результаті якої водію автомобіля «ВАЗ -21102» потерпілому заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: переламів 3-4-5-6 ребер праворуч з незначним зміщенням, саден лобно- скроневої ділянки ліворуч, лобової області праворуч, обох кистей, по поверхні правого плеча в нижній третині, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які вимагають для свого загоєння термін понад 21-го дня (3-х тижнів).

На зазначений вирок суду першої інстанції (далі - суду) потерпілим подано апеляційну скаргу, в якій він прохає скасувати вирок суду, ухвалити новий вирок, яким визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді виправних робіт строком на два роки з відрахуванням в доход держави 15 (п`ятнадцять) % з позбавленням права керування транспортними засобами, та задовольнити його позов, стягнути з обвинуваченого на його користь моральну шкоду в розмірі 40 000 грн.

В апеляційній скарзі потерпілий також:

- вказує, що суд не взяв до уваги фактичні обставини злочину, не врахував, що він є літньою людиною, та отримавши перелами 3-4-5-6 ребер праворуч з незначним зміщенням, забої майже всього тіла тривалий час не міг поновити стан здоров`я, страждає від наслідків злочину до теперішнього часу, внаслідок ДТП отримав потрясіння, від чого у нього виникли побічні захворювання (енцефалопатія 1-2 ступеня, гіпертонія, цукровий діабет);

- зазначає, що обвинувачений жодного разу не прийняв ніяких заходів щодо відшкодування йому шкоди, після вчинення злочину обвинувачений за допомогою працівників правоохоронних органів зник з місця події, не пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, він особисто відчував стійкій запах алкоголю з ротової порожнини обвинуваченого;

- вказує, що страховою компанією йому було сплачено 30 (тридцять) % від заподіяної шкоди, він фактично позбавлений транспортного засобу;

- зазначає, що через погіршення здоров`я та матеріальні негаразди, які настали внаслідок ДТП, він втратив кохану жінку, постійно знаходиться у депресивному стані;

- вважає, що судом необґрунтовано визнано обставиною, що пом`якшує покарання засудженого, його щире каяття, оскільки вказані вище доводи в апеляційній скарзі свідчать про зворотне, тому призначене обвинуваченому покарання є м`яким;

- вважає, що є несправедливим стягнення з обвинуваченого на його користь моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

Крім того 14.09.2017р. до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання обвинуваченого про застосування до нього ЗУ від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від відбування, призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 вказаного закону у зв`язку із знаходженням на його утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заслухавши суддю-доповідача, доводи потерпілого, який підтримав доводи апеляційної скарги та прохав її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги та не заперечував проти задоволення клопотання про застосування до обвинуваченого амністії, думку обвинуваченого та його захисника, які прохали залишити вирок без змін, задовольнити клопотання обвинуваченого про застосування до нього амністії дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги потерпілого за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що потерпілий частково не згодний з вироком суду в частині встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, а саме з тим, що під час вчинення ДТП обвинувачений перебував у тверезому стані, та його поведінки після вчинення ДТП щодо не залишення місця ДТП, в іншій частині потерпілий не оспорює фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого. Також потерпілий не згодний з призначенням обвинуваченому покарання без додаткової міри покарання у виді позбавлення його права керування транспортним и засобами.

Колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження по суті судом першої інстанції були всебічно, повно та об`єктивно з`ясовані та досліджені всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України.

Подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України у повному обсязі підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України підтверджені доказами, зібраними у відповідності із вимогами закону та дослідженими у судовому засіданні. Всі висновки суду у вироку мотивовані з належною повнотою, наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Висновки суду викладені в мотивувальній та резолютивній частині вироку узгоджені між собою та не містять протиріч. Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та досліджені безпосередньо у судовому засіданні, проаналізовані та оцінені судом першої інстанції з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності.

Таким чином доводи апеляційної скарги потерпілого про те, що після вчинення злочину обвинувачений за допомогою працівників правоохоронних органів зник з місця події, не пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, на думку колегії суддів, не є слушними, оскільки вони не відповідають матеріалам кримінального провадження та не узгоджуються з наведеною у вироку сукупністю доказів.

Ознайомившись з доводами апеляційної скарги потерпілого про незгоду з призначеним обвинуваченому покарання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про їх необгрутованість, оскільки суд першої інстанції призначив покарання в межах, встановлених в санкції ч.1 ст. 286 КК України, яка передбачає призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами або без такого відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Також судом першої інстанції призначено покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, а саме те, що він вчинив злочин невеликої тяжкості проти безпеки руху та експлуатації транспорту, характер злочинного діяння, цінність тих суспільних відносин, на які посягнув винуватий, наслідки злочину, характер та розмір завданого збитку, форму та ступінь вини, відсутність у справі декількох кваліфікуючих ознак.

Крім того при призначенні покарання суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках в диспансерах міста Краматорська не перебуває, працює викладачем в ОШ № 20 м.Краматорська Донецької області, має стаж роботи 15 років, характеризується позитивно, має повагу серед колег та вихованців, має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та наявність обставини, що пом`якшує покарання винуватого - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують його покарання.

Доводи апеляційної скарги потерпілого про обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого його щире каяття, також не мають під собою підґрунтя, оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких видно, що обвинувачений як при проведенні досудового розслідування, так і в суді, у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення при фактичних обставинах, викладених у вироку.

Також колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги потерпілого про збільшення розміру моральної шкоди, оскільки судом першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди враховано характер обсягу страждань, яких зазнав потерпілий, якому були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості, з урахуванням стану його здоров? я на час ухвалення вироку, часу та зусилля, які необхідні для відновлення його попереднього стану.

При цьому колегія суддів враховує той факт, що потерпілим на підтвердження збільшення розміру моральної шкоди надана тільки виписка з медичної картки від 04.01.2016р. про його звернення до невропатолога вперше 30.08.2016р. без надання документації, 09.12.2016р. виставлений діагноз, на диспансерному обліку не перебуває (а.с. 52). Інших доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги на збільшення розміру моральної шкоди потерпілим не надано.

Також колегія суддів при цьому враховує факт відшкодування обвинуваченим витрат на лікування потерпілого в травматологічному відділенні ЛМУ «Міська лікарня № 3» м.Краматорську Донецької області з 13.06.2016р. по 21.06.2016р. у розмірі 936 грн. 61 коп., що підтверджується наявною в матеріалах кримінального провадження квитанцією від 06.08.2016р. (а.с. 120, 134).

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно враховував ступінь тяжкості ушкодження його здоров`я заподіяння йому середньої тяжкості тілесного ушкодження, характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких він зазнав, які мали тривалі негативні наслідки, нервовий стрес, час та зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану здоров`я, характер діяння особи, що заподіяла шкоду, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та дійшов правильного висновку про часткове задоволення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. та не знаходить підстав для збільшення розміру відшкодування моральної шкоди.

Що стосується клопотання обвинуваченого про застосування ЗУ від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році» щодо нього, то на думку колегії суддів, воно є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Так, злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК, який вчинений обвинуваченим відповідно до положень ст. 12 цього Кодексу, не є особливо тяжким і скоєний ним з необережності, а тому він, як суб? єкт злочину підпадає під дію ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як вбачається із ксерокопій свідоцтв про народження, що містяться в матеріалах справи, обвинувачений є батьком двох малолітніх дітей, яким ще не виповнилося 18 років, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м? яким, а також пом? якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом? якшення покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про застосування амністії в Україні», особи, на яких поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом.

Враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку, про застосування до обвинуваченого п. «в» ст.1 Закону України від 22.12.2016р. «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від відбування, призначеного покарання вироком Краматорського міського суду Донецької області від 07.07. 2017р.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376 ч.2, 405, 407, 418 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 07.07.2017р., яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України та призначено покарання у виді виправних робіт строком на один рік з відрахуванням в доход держави 15(п`ятнадцяти) відсотків без позбавлення права керування транспортними засобами, залишити без задоволення.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 07.07.2017р., яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України та призначено покарання у виді виправних робіт строком на один рік з відрахуванням в доход держави 15(п`ятнадцяти) відсотків без позбавлення права керування транспортними засобами, залишити без змін.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 від 14.09.2017р. про застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від відбування покарання за оскаржуваним вироком задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 07.07.2017р. на підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали буде проголошений 17.11.2017р. о 14.00 год.

Судді: