Номер провадження: 11-сс/785/1297/14
Номер справи місцевого суду: 509/5566/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2014 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.12.2014 р.,

встановила:

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_8 та накладено арешт на транспортним засіб марки «Мерседес Бенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи задоволення клопотання, слідчий суддя вказав, що клопотання про накладання арешту на майно є обґрунтованим, оскільки існує реальна загроза невиконання рішення суду, що позбавляє можливості в подальшому зробити неможливим виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав:

- згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_9 є свідком та не відноситься до кола осіб, на майно яких згідно зі ст. 170 КПК України може бути накладено арешт;

- позов ОСОБА_10 є необґрунтованим, оскільки сума, яку вказує останній, а саме понад 30 тис. грн., документально не підтверджується, загальна сума, що підтверджена квитанціями та фіскальними чеками, не перебільшує 10 тис. грн.;

- слідчий поспішно визнав ОСОБА_10 цивільним позивачем, порушивши вимоги ст. 171 КПК України, не встановивши розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не навівши докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди;

З огляду на це, захисник ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно з ч. 3 ст. 171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Апеляційний суд вважає доводи захисника про те, що слідчий порушив вимоги ст. 171 КПК України, слушними, оскільки, як вбачається зі змісту клопотання, воно складено без дотримання вищевказаних вимог кримінального процесуального закону, а саме в клопотанні відсутні підстави для арешту майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також вартість майна, яке належить арештувати.

Окрім того, апеляційний суд вважає доводи захисника про те, що ОСОБА_9 не відноситься до кола осіб, на майно яких згідно зі ст. 170 КПК України може бути накладено арешт обґрунтованими, оскільки ОСОБА_9 дійсно не є ні підозрюваною, ні обвинуваченою в даному кримінальному провадженні та зі змісту клопотання неможливо однозначно стверджувати, що арешт був застосований до тимчасово вилученого майна, а наявність цивільного позову не є однозначною підставою для арешту майна для його забезпечення.

Таким чином, слідчий суддя при винесенні ухвали не звернув уваги на невідповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК України, не скористався правом передбаченим ч. 3 ст. 172 КПК України повернути його прокурору, внаслідок чого ухвалив передчасне рішення про накладення арешту на майно ОСОБА_9 .

Більш того, оскаржувана ухвала слідчого судді містить в собі суперечні данні щодо факту порушеного кримінального провадження та правової кваліфікації вчиненого.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а у справі необхідно постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст. 170, 171, 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 грудня 2014 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_8 про накладення арешту на транспортний засіб марки «Мерседес Бенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_8 про накладення арешту на транспортний засіб марки «Мерседес Бенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 .

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4