Справа № 209/1617/17
Провадження № 1-кп/209/275/17
ВИРОК
Іменем України

10 жовтня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000638 відносно обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянки України, українки, яка має повну загальну середню освіту, заміжня, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, українця, який має професійно-технічну освіту, одружений, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК не має судимості,
ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2017 року приблизно о 16.00 годині ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_6 , знаходячись по пр. Металургів у м. Кам`янське в районі зупинки громадського транспорту «Бомба», вступили в попередню злочинну змову між собою на відкрите викрадення чужого майна, що належало ОСОБА_4 , який також перебував в районі зупинки громадського транспорту «Бомба» по пр. Металургів. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, вони розподілили між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_5 повинна була привернути увагу ОСОБА_4 та відвести його у безлюдне місце, а ОСОБА_6 повинен підбігти до ОСОБА_4 та вдарити його а потім забрати його мобільний телефон. Діючи за єдиним умислом, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , згідно раніше розподілених ролей, дотримуючись плану злочину, почала привертати увагу ОСОБА_4 , та запропонувала йому пройтись до лісосмуги, яка розташована напроти зупинки громадського транспорту «Бомба» по пр.Металургів у м. Кам`янське, на що ОСОБА_4 погодився. В подальшому ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 , 05.04.2017р. приблизно о 16 годині 20 хвилин прийшли до лісосмуги, яка розташована напроти зупинки громадського транспорту «Бомба» по проспекту Металургів у м. Кам`янське, де розмовляли між собою, а ОСОБА_6 в цей час підбіг до ОСОБА_4 та наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя в область щоки, завдавши тілесні ушкодження потерпілому у вигляді рани на обличчі, які згідно висновку судово-медичної експертизи №561-Е від 29.05.17 відносяться до легких тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки. Від отриманого удару потерпілий ОСОБА_4 впав на землю, а ОСОБА_6 , подолавши таким чином його можливий опір, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, згідно раніше розподілених ролей, з кишені куртки, в яку був одягнутий потерпілий, забрав мобільний телефон марки «Fly ds 133», що належав ОСОБА_4 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1440 від 16.05.16 становила 185,90 грн., тим самим завдавши ОСОБА_4 майнової шкоди на вищевказану суму. Заволодівши чужим майном, що належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 з місця злочину втекли, розпорядившись вищевказаним майном на власний розсуд.

В судовому засідання обвинувачена ОСОБА_5 визнала свою вину у скоєнні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та надала показання про те, що 05 квітня 2017 року після обіду вона з чоловіком ОСОБА_6 знаходились біля нічного клубу «Бомба» по проспекту Металургів у м. Кам`янське, де побачила раніше незнайомого ОСОБА_7 , який був у стані алкогольного сп`яніння. Вона підійшла до нього, щоб попросити закурити, а чоловік пішов далі. ОСОБА_7 сказав, що не курить, але може купити їй сигарети та пригостити її. Він купив їй сигарети та почав розмовляти по телефону. Вона підійшла до чоловіка і запропонувала йому пограбувати ОСОБА_7 та забрати в нього телефон. Вона домовилася з чоловіком, що відведе ОСОБА_7 до лісосмуги, а він прибіжить слідом та вдарить ОСОБА_7 , вдаючи, що приревнував, і забере телефон. Чоловік погодився. Потім вона підійшла до ОСОБА_7 , який розмовляючи по телефону перейшов на протилежну сторону дороги до посадки, та почала з ним розмовляти. В цей час до них підбіг її чоловік і вдарив ОСОБА_7 кулаком у лице. Від удару ОСОБА_7 впав, а її чоловік забрав у нього мобільний телефон і вони побігли в сторони 2 мікрорайону між домами. ОСОБА_7 залишався на місці та щось кричав. Телефон вони заклали у ломбард на паспорт чоловіка за 50 грн. Потім вони його викупили та надали слідчому, щоб повернути його потерпілому. Також вони відшкодували потерпілому завдану шкоду, заплативши 300 грн.. Вона з чоловіком просили вибачення у потерпілого, в скоєному розкаюється та просить не позбавляти їх волі.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засідання визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та надав показання про те, що 05 квітня 2017 року приблизно о 16.00 годині він з дружиною ОСОБА_5 гуляли біля нічного клубу «Бомба». Жінка хотіла попросити сигарету та підійшла до потерпілого, і той купив їй в кіоску дві сигарети. Потім вона підійшла до нього та запропонувала забрати у потерпілого телефон, сказавши, що вона буде з ним спілкуватися, а він, вдаючи, що ревнує, вдарить потерпілого та забере у нього телефон. Жінка перейшла через дорогу та почала розмовляти з потерпілим. Він підбіг та вдарив потерпілого по обличчю кулаком. Потерпілий впав, а він з кишені куртки забрав його мобільний телефон. Потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння, щось говорив, але він не міг зрозуміти, що саме. Більше нічого у потерпілого він не забирав. Після цього вони втекли звідти та заклали на його паспорт у ломбард мобільний телефон за 50 грн. Потім він викупив з ломбарду мобільний телефон та надав його слідчому. Потерпілому також відшкодували 300 грн. Кається у скоєному.

Вина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованого злочину при зазначених вище обставинах підтверджується також показаннями допитаного в суді потерпілого ОСОБА_4 про те, що 05 квітня 2017 року приблизно о 16.00 годині він знаходився біля нічного клубу «Бомба», де випив 100 г. горілки. До нього підійшла жінка та попросила сигарет. Він купив їй у лотку 2 сигарети та розрахувався карткою. Вона відійшла від нього. Потім йому зателефонували і він, перейшовши через дорогу до посадки, розмовляв по телефону з мамою. Підійшла ОСОБА_8 і вони почали розмовляти. Телефон він поклав у кишеню куртки. Згодом підбіг ОСОБА_8 та сказавши, що він пристає до його дружини, вдарив його по обличчю. Від удару він впав, а Дібровний з кишені куртки витяг мобільний телефон, гроші у сумі 300 грн. та пенсійну картку, яка була у тій же кишені. Він казав, щоб повернули картку та телефон, але вони обоє втекли. Він пішов в міліцію та написав заяву. На пенсійній картці було знято у той же день 220 грн. Він є інвалідом дитинства та зараз має інвалідність ІІ групи безстроково, страждає на розсіяність. Обвинувачені йому відшкодували всі завдані збитки і він не має до них претензій та не бажає, щоб суд застосовував до них кримінальне покарання у вигляді реального позбавлення волі.
Інші докази стороною обвинувачення та захисту суду не надавалися та не заявлялося клопотань про їх дослідження.
Проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, та аналізуючи і оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає доведеним, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скоїли інкримінований їм злочин при зазначених вище обставинах.
Діяння ОСОБА_5 та ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд враховує обставини і тяжкість вчиненого ними злочину, який відноситься до тяжких злочинів.
Суд враховує особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка, згідно досудової доповіді органу пробації та матеріалів кримінального провадження, раніше не засуджувалася, задовільно характеризується за місцем проживання, не має постійного місця роботи, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.
Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який відповідно досудової доповіді органу пробації та матеріалів кримінального провадження не має судимості, задовільно характеризується за місцем проживання, не має постійного місця роботи, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.
Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд враховує їх щире розкаяння, відшкодування завданих злочином матеріальних збитків, а також думку потерпілого, який не бажає застосування до обвинувачених покарання у вигляді реального позбавлення волі.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Суд вважає, що для виправлення обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та попередження нових злочинів їм необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України.
З урахуванням тяжкості та обставин скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченої ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які не мають судимостей, задовільно характеризується, з урахуванням їх розкаяння та відшкодування завданих злочином матеріальних збитків, суд вважає, що їх виправлення можливе без відбування призначеного покарання і, що вони можуть бути звільненими від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України, з випробуванням та покладенням на них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винною у скоєнні злочину, передбаченогоу ч.2 ст.186 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_5 в період іспитового строку обов`язки, передбачені п.1, п. 2 ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_5 не обирався.

Визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_6 в період іспитового строку обов`язки, передбачені п.1, п. 2 ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 85 грн. процесуальних витрат на залучення експертів.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 85 грн. процесуальних витрат на залучення експертів.
Визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000638 мобільний телефон марки «Fly», що згідно квитанції №002822 від 30.05.2017 року знаходиться на зберігання в камері збереження речових доказів Дніпровського ВП Кам`янського ВП, - передати за належністю потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку всіма учасниками процесу протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .