У Х В А Л А
Іменем України
25 листопада 2014 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання, -
На обґрунтування скарги зазначено, що захисник 25.09.2014 звернувся до слідчого ОСОБА_4 з клопотанням про проведення з свідком ОСОБА_6 слідчого експерименту з метою перевірки її показань, зафіксованих відповідними протоколами слідчих дій.
Разом з тим, слідчий постановою від 06.10.2014 відмовила у задоволенні клопотання у зв`язку з тим, що свідок ОСОБА_6 допитана та дала повні показання, що виключає необхідність проведення з нею вказаної слідчої дії.
У подальшому, 24.10.2014 захисник звернувся до слідчого з клопотанням про додатковий допит цього ж свідка, оскільки, на думку сторони захисту, встановленню підлягає питання, чи уповноважена підозрювана ОСОБА_5 на прийняття рішень про переміщення та звільнення ОСОБА_6 з займаної посади.
Слідчий постановою від 27.10.2014 відмовила у проведенні додаткового допиту, аргументуючи своє рішення тим, що даний свідок була раніше допитана, тому орган досудового розслідування не вбачає необхідності у її повторному допиті.
Вважаючи вказані рішення безпідставним, захисник просив слідчого суддю зобов`язати слідчого провести вказані слідчі дії.
Під час розгляду скарги захисник наполягав на її задоволенні з наведених у сказі підстав.
Слідчий не погодилася з необхідністю повторного допиту свідка ОСОБА_6 та проведення з нею слідчого експерименту, оскільки обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, встановлені раніше проведеними слідчими діями.
Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали досудового розслідування, дійшов висновку про таке.
Згідно з ч.1 ст.91 КПК у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню - подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого та інші обставини.
Відповідно до ст.84 КПК доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, та які підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, документи, висновки експертів.
Доказуванням згідно з ч.2 ст.91 КПК є збирання, перевірка та оцінка доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
За диспозицією ч.3 ст.368 КК обставинами, які, серед іншого, підлягають доказуванню, є встановлення фактів, що можуть свідчити про одержання особою неправомірної вигоди; з`ясування, чи є вказана особа службою; коло її посадових обов`язків; наявність зв`язку між одержанням неправомірної вигоди та повноваженнями, які дана особа могла вчинити або не вчинити в інтересах того, хто надає таку неправомірну вигоду.
З огляду на зазначене та з врахуванням доводів сторони захисту під час досудового розслідування підлягають встановленню службові повноваження підозрюваної ОСОБА_5 щодо прийняття рішень про застосування заходів дисциплінарного стягнення до підлеглих працівників, звільнення їх з займаних посад тощо.
Вказані обставини мають бути підтверджені відповідними нормативними документами - наказами, посадовими інструкціями, положеннями тощо, які підлягають долученню до матеріалів розслідування.
Допит свідка ОСОБА_6 не може підтвердити чи спростувати дані, наведені у таких документах, показання останньої є лише свідченням її обізнаності в даній сфері діяльності підприємства, останнє ж не є обставиною, яка підлягає доказуванню.
Також слідчий суддя звертає увагу, що згідно з ч.4 ст.95 КПК суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, або посилатися на них. Зазначене вимагає від суду проведення допиту свідків безпосередньо під час судового розгляду, лише за вказаних умов показання можуть братися судом до уваги.
Оскільки інших підстав для проведення додаткового допиту свідка ОСОБА_6 сторона захисту не навела, слідчий суддя вважає, що скарга в цій частині задоволенню не підлягає.
Крім того, слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч.9 ст.224 КПК України для з`ясування причин розбіжностей у показаннях допитаних осіб слідчий має право провести їх одночасний допит.
У той же час, сторона захисту клопотання про проведення вказаної слідчої дії не ставила.
Вирішуючи питання щодо зобов`язання слідчого провести у даному провадженні слідчий експеримент, слідчий суддя приймає до уваги таке.
У силу ст.240 КПК слідчий експеримент проводиться з метою перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
З огляду на те, що розслідування проводиться у зв`язку з вчиненням злочину, передбаченого ст.368 КК України, саме для встановлення обставин його вчинення і має бути проведена дана слідча дія.
Сторона захисту просила шляхом слідчого експерименту встановити часовий проміжок, який був потрібен для помітки купюр, переміщення свідка ОСОБА_6 по місту перед передачею підозрюваній неправомірної вигоди.
На переконання слідчого судді, вказані обставини, не входячи безпосередньо до предмету доказування, з достатньою повнотою встановлені допитами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Наведене у своїй сукупності приводить слідчого суддю до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306 КПК України, слідчий суддя
У задоволенні скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1