справа № 488/4072/17
провадження № 1-кп/488/133/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.04.2018 року Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000982, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, українця, студента Вищого професійного училища суднобудування в місті Миколаєві, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В
16 квітня 2017 року приблизно о 02 годині 27 хвилин обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись біля магазину «АТБ», розташованого за адресою: м.Миколаїв пр.. Богоявленський, 342/5, маючи умисел на заволодіння чужим майном, відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 1800 гривень, зірвавши з його плеча наплічну сумку чорного кольору, вартістю 700 гривень, в якій зберігались шкіряний гаманець коричневого кольору, вартістю 900 гривень та грошові кошти у сумі 200 гривень.

З викраденим майном обвинувачений з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на згадану суму.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого злочину, визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно при вищезазначених обставинах 16.04.2017 року близько 02 години, знаходячись біля магазину «АТБ», розташованого за адресою: м.Миколаїв пр.. Богоявленський, 342/5, маючи намір на заволодіння чужим майном, зірвав з плеча потерпілого сумку, яку приніс до себе додому. Перевіривши вміст сумки, він знайшов ключі та гаманець з грошима. Наступного дня до нього прийшли працівники поліції, яким він повернув викрадений гаманець.

Окрім визнання вини самим обвинуваченим, вина останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується іншими доказами дослідженими судом.

Як вбачається із тексту протоколу прийняття усної заяви від ОСОБА_6 , останній повідомив про те, що 15.04.2017 року приблизно о 23 години біля магазину «АТБ» по пр..Богоявленському, 342/5 м.Миколаєва невідома особа відкрито заволоділа, належним йому майном.

Згідно заяви ОСОБА_5 останній 16.04.2017 року добровільно видав працівникам поліції гаманець, який він викрав у невідомого чоловіка.

Під час огляду в присутності потерпілого гаманця коричневого кольору, що зафіксовано в протоколі огляду предмету від 08.09.2017 року, останній впізнав його як такий, що належить йому.

Як вбачається із тексту товарного чеку ФОП ОСОБА_7 , станом на 16.04.2017 року вартість наплічної сумки становила 700 гривень, шкіряного гаманця - 900 гривень.

Згідно постанови органу досудового розслідування від 08.09.2017 року названий гаманець визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню та відповідно зберігальної розписки переданий на зберігання потерпілому.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення злочину та судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.. 349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження щодо даних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження.

Аналізуючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винуватість ОСОБА_5 у вчинені відкритого викрадення чужого майна (грабіж). Вказані дії обвинуваченого кваліфікуються судом за ч.1 ст. 186 КК України.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що злочин вчинений обвинуваченим відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; та дані про особу обвинуваченого, що останній вперше притягується до кримінальної відповідальності, в цілому характеризується посередньо, навчається, виховується у родині з середнім матеріальним достатком, на профілактичному обліку у службі у справах дітей адміністрації Корабельного району не перебуває. Крім того, суд приймає до уваги, що під час досудового розслідування потерпілому частково повернуто викрадене у нього майно.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненому ним злочині та вчинення злочину неповнолітнім.

З урахуванням конкретних фактичних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, з метою виправлення ОСОБА_5 та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, суд вважає, що останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

В той же час, суд приходить до висновку, що досягти мети виправлення останнього можливо і без ізоляції його від суспільства, тому на підставі положень ст.75, 104 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від відбування покарання, оскільки на момент вчинення злочину був неповнолітнім, пояснивши, що наслідки застосування амністії йому зрозумілі.

З приводу заявленого клопотання апеляційний суд доходить наступного.

07.09.2017 року набрав чинності Закону України від 22.12.2016 р. № 1810-VIII «Про амністію у 2016 році», тобто після вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні умисного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Згідно даних паспорту ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент вчинення злочину був неповнолітнім.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно п. «а» ст.. 1 Закону України Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, суд звільняє від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених ч.4 ст.86 КК України, ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до ОСОБА_5 не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.. 100 КПК України.

Керуючись ст. 374, 375 КПК України, п. а ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд, -

У Х В А Л И В
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75, 104 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку 1 рік, та покласти на останнього, на підставі ст.. 76 КК України, обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного цим вироком суду покарання у виді позбавлення волі строком на 1 роки із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: гаманець коричневого кольору, що належать потерпілому ОСОБА_8 та знаходяться у нього на зберіганні залишити за належністю потерпілому; два DVD-R диски, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з особливостями, передбаченими ч. 1, ч. 2 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1