Справа № 127/911/15-к
Провадження №11-кп/772/1351/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
за участю: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000030 за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 та апеляційною скаргою зі змінами прокурора на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, освіта середня спеціальна, в силу ст. 89 КК України не судимого,
засуджено:
за ч. 1 ст. 258-3 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину) до 9 років позбавлення волі.
за ч. 1 ст. 263 КК України до 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту затримання, а саме з 09.11.2014.
Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

Судом першої інстанції визнано доведеним, що ОСОБА_7 , будучи членом у відповідності до Закону України «Про боротьбу з тероризмом», терористичної організації «Луганська народна республіка» (в подальшому - ЛНР), одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України тобто стійкого об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації, здійснював участь у терористичній організації.
Так, ОСОБА_7 , у період з 24.07.2014 по 16.08.2014 приєднавшись до складу терористичної організації «ЛНР», а саме її підрозділу «Батальйон спеціального призначення «Лєший», діючи під позивним « ОСОБА_10 », отримавши військову форму одягу та вогнепальну зброю, згідно з розподілених керівниками вказаної терористичної групи обов`язків, виконував функцію озброєного чергування на території та у приміщенні Управління СБУ у Луганській області де з використанням вогнепальної зброї, ніс караульну службу позмінно, з метою завдання збройного супротиву співробітникам правоохоронних органів та військовослужбовцям збройних сил України у разі спроби штурму будівлі СБУ в Луганській області для її звільнення.
Крім того, ОСОБА_7 , перебуваючи у складі вказаного підрозділу «ЛНР», здійснював охорону блок-посту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на посаді кулеметника та з використанням вогнепальної зброї, виконував функції озброєного чергового.
Також, ОСОБА_7 09.11.2014 приблизно о 14:45 год., перебуваючи поблизу центрального входу до ринку «Урожай», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Матроса Кішки, 49, придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи осколкову наступальну ручну гранату РГ Д-5 із уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРІ М-2 (вказані предмети, відповідно до висновку експерта № 31/429 від 11.12.2014 у конструктивному поєднанні є бойовим припасом), які було виявлено та вилучено у ОСОБА_7 09.11.2014 працівниками СБУ у Вінницькій області в ході огляду місцевості. Вказані предмети ОСОБА_7 носив при собі у власному одязі.
В апеляційній скарзі зі змінами прокурора ставиться питання про скасування вироку суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Прокурор просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 258-3 КК України, з застосуванням положень ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті у виді 6 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 263 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК України, остаточне покарання визначити шляхом часткового складання призначених покарань у виді 6 років 2 місяців 18 днів позбавлення волі. На підставі ст. 72 КК України, ОСОБА_7 зарахувати строк його перебування в установі попереднього ув`язнення з 09.11.2014 до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До закінчення апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги, поданої захисником в його інтересах.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступ прокурора ОСОБА_6 , який частково підтримав апеляційну скаргу зі змінами та просив змінити вирок, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу зі змінами прокурора, виступи їх в судових дебатах в підтримання висловлених ними позицій, дослідивши доводи апеляційної скарги зі змінами та перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга зі змінами прокурора підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України, за обставин викладених у вироку є правильними, обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи та ніким не оспорюються.

Одночасно, є слушними доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність.
Відповідно до положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу та відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно вимог ч. 2 т. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Стаття 69 КК України надає право суду за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

ОСОБА_7 має ряд захворювань, є інвалідом,за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у «Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. академіка О.І. Ющенка» на диспансерному обліку у Вінницькому обласному наркологічному диспансері «Соціотерапія» не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин.

З огляду на ряд пом`якшуючих обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, апеляційний суд вважає за доцільне призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 258-3 КК України із застосуванням норм ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

Окрім того, згідно п. 2 ч. 4 ст. 374 КК України, в разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, зокрема, зазначається початок строку відбування покарання та рішення про залік досудового тримання під вартою.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили. Строк попереднього ув`язнення за правилами, визначеними у ч. 5 ст. 72 КК України, зараховується при призначенні покарання за наслідками судового розгляду, якщо особа була попередньо ув`язнена.
З огляду на те, що ОСОБА_7 перебував в установі попереднього ув`язнення з 9 листопада 2014 року до теперішнього часу, йому слід зарахувати вказаний строк за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання.
Керуючись ст.ст. 403, 405, 407 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 .
Апеляційну скаргу зі змінами прокурора задовольнити частково.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 258-3 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину) з застосуванням ст. 69 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 263 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 КК України, остаточне покарання визначити шляхом часткового складання призначених покарань у виді 6 (шести) років 2 (двох) місяців 18 (вісімнадцять) днів позбавлення волі.
На підставі ст. 72 КК України, ОСОБА_7 зарахувати строк його перебування в установі попереднього ув`язнення з 09.11.2014 до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців із дня її оголошення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом.
Суддя: