Справа № 629/4081/14-к
Номер провадження 1-кп/629/4/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001932, № 0000588 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, зареєстрованго за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 11 серпня 2014 року близько 10-00 години, знаходячись навпроти будинку № 36 по вул. Леніна в м. Краснограді, Харківської області, побачив ОСОБА_6 , у якої на шиї помітив золотий ланцюжок, після чого у нього виник умисел на заволодіння даним золотим ланцюжком. Усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, з корисного мотиву, з метою особистої наживи, ОСОБА_3 без застосуванням фізичного насильства та погроз його застосування зірвав з її шиї частину золотого ланцюжка, виготовленого із золота 585 проби, вагою 2,27 грам та ювелірний виріб у вигляді хрестика, виготовленого із золота 585 проби, вагою 2,35 грама, вартість 1 граму складає 600 гривень. Після скоєння злочину ОСОБА_3 зник з місця пригоди, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 2772 гривні.

Крім цього, ОСОБА_3 11 серпня 2014 року близько 10-10 години, знаходячись біля будинку № 84 по вул. Щучки в м. Краснограді, Харківської області, побачив ОСОБА_7 , у якої на шиї помітив золотий ланцюжок, після чого у нього виник умисел на заволодіння даним золотим ланцюжком. Усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, з корисного мотиву, з метою особистої наживи, ОСОБА_3 без застосуванням фізичного насильства та погроз його застосування зірвав з її шиї золотий ланцюжок, виготовленого із золота 585 проби, вагою 7 грам та ювелірний виріб у вигляді хрестика, виготовленого із золота 585 проби, вагою 1,07 грама, вартість 1 граму якого складає 600 гривень. Після скоєння злочину ОСОБА_3 зник з місця пригоди, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 4842 гривні.

Також, ОСОБА_3 31 серпня 2014 року близько 13-00 години, знаходячись біля будинку № 4 по вул. Профінтерна в м. Лозова, Харківської області, побачив ОСОБА_8 , у якої на шиї помітив золотий ланцюжок, після чого у нього виник умисел на заволодіння даним золотим ланцюжком. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, з корисного мотиву, з метою особистої наживи, ОСОБА_3 наздогнав ОСОБА_8 біля 3-го під`їзду вищевказаного будинку ззаду і із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, схопив її лівою рукою за шию, а правою рукою зірвав з її шиї золотий ланцюжок, виготовленого із золота 583 проби, вагою 25 грам, вартість якого згідно висновку експерта № 2931 від 17.09.2014 року складає 7948 гривень 75 копійок. Після скоєння злочину ОСОБА_3 зник з місця пригоди, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 зазначену матеріальну шкоду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України визнавав та пояснював у судовому засіданні, що злочини, вчинені в м. Краснограді, Харківської області він не скоював, а визнавав себе винним за даними злочинами під час досудового розслідування під моральним тиском працівників міліції, які нав`язали йому версію розвитку подій вчинення ним кримінальних правопорушень.

Не зважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів) за ч. 2 ст. 186 КК України в м. Краснограді, Харківської області, під час проведення судового слідства та повне визнання своєї вини в судовому засіданні 29.11.2017 року, його вина, повністю доводиться наступними зібраними та дослідженими у кримінальному провадженні доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження:

Так, в судовому засіданні 20.02.2015 року обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю, пояснивши при цьому, що 31 серпня 2014 року він був проїздом у м. Лозова, Харківської області та направлявся до м. Дніпропетровська для працевлаштування. До наступної електрички у нього було приблизно 3 години і він вирішив прогулятися містом. Поблизу парку він помітив жінку на якій був золотий ланцюжок і у нього виник умисел на його викрадення, оскільки у нього не було коштів на поїздку до м. Дніпропетровська. Він підійшов ззаду до жінки та зірвав ланцюжок, а потім пішов до вокзалу та сховав його. Після чого знаходився на вокзалі та чекав на потяг, але до нього підійшли працівники міліції та запропонували пройти з ними до відділку. Вже у відділку міліції він зізнався у скоєному та повернув ланцюжок. Крім цього, 11.08.2014 року, перебуваючи в м. Красноградів, Харківської області на вул. Леніна побачив ОСОБА_6 у якої на шиї помітив золотий ланцюжок, який потім зірвав з її шиї та зник з місця скоєння злочину. Викраденим розпорядився на власний розсуд. Також, в цей же день, перебуваючи в м. Краснограді, Харківської області на вул. Щучка помітив золотий ланцюжок на шиї ОСОБА_7 , який зірвав. Викраденим розпорядився на власний розсуд. В скоєному розкаюється, вказав, що вчинив злочини в зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.

В судовому засіданні 29.11.2017 року обвинувачений свою вину в скоєнні всіх злочинів визнав повністю, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, погодився з розміром завданих збитків потерпілим, вказав, що обставини вчинення злочинів викладені в обвинувальних актах відповідають фактичним обставинам.

Окрім визнання вини обвинуваченим, по справі існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, які приведені в плані конкретних епізодів.

по епізоду № 1, 2
Дані про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР за № 0000588.

11.08.2014 року до чергової частини Красноградського РВ ГУМВС України в Харківській області надійшла заява ОСОБА_6 про те, що у неї 11.08.2014 року близько 10-10 години біля б. АДРЕСА_2 невідома особа відкрито заволоділа частиною золотого ланцюжка та золотим хрестиком, шляхом зриву з її шиї.

Дані про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР за № 0000589.

11.08.2014 року до чергової частини Красноградського РВ ГУМВС України в Харківській області надійшла заява ОСОБА_7 про те, що у неї 11.08.2014 року близько 10-30 години біля б. АДРЕСА_3 невідома особа відкрито заволоділа золотим ланцюжком, шляхом зриву з її шиї.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 надала показання про те, що вона 11 серпня 2014 року близько 10-00 години йшла з базару додому по вул. Леніна в м. Краснограді, Харківської області. Назустріч їй йшов чоловік в чорних окулярах і дивився в її сторону, вона зійшла з проїжджої частини та перейшла на тротуар. В цей час цей чоловік підійшов до неї ззаду та схопив її за шию і почав рвати золотий ланцюжок. Вона почала обурюватися, не давала можливості вирвати ланцюжок, але чоловік все одно вирвав частину ланцюжка, десь приблизно 15 см, та золотий хрестик і швидко побіг в іншу сторону. Відразу вона зателефонувала до міліції, де їй запропонували звернутися до працівників міліції, які працюють безпосередньо на території базару. Вона пішла в сторону базару, де побачила іншу жінку, яка стояла та плакала, а вже потім їй стало відомо, що вона теж є потерпілою по даній справі, оскільки той самий чоловік зірвав із її шиї золотий ланцюжок. Потім вона прийшла до міліції, надала пояснення стосовно даної події. Обвинуваченого в подальшому впізнала по фотографії, яку їй надали в міліції, а потім їй показали відеозйомку з якої чітко було видно, як обвинувачений швидко тікав з місця скоєння правопорушення. Впізнання проводилося по фотографії, оскільки обвинувачений не бажав проводити впізнання з його участю, вважає, що дане кримінальне правопорушення скоїв обвинувачений ОСОБА_3 , так як вона його впізнала.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 надала показання про те, що вона 11 серпня 2014 року близько 10-00 години вийшла з дому та йшла по вул. Щучки в м. Краснограді, Харківської області до перукарні. До неї ззаду підійшов чоловік та схопив за золотий ланцюжок і почав його рвати. З першого разу у нього це не вийшло, а потім він смикнув другий раз та зірвав з її шиї золотий ланцюжок. Вона почала кричати, а він швидко побіг в іншу сторону та підсковзнувшись впав, так як пройшов дощ та в нього випав ланцюжок в траву. Він намагався його найти в траві, а поки він шукав ланцюжок вона його добре розглянула. Так, на чоловікові була кепка, він був без окулярів, у нього були божевільні очі, глибоко посаджені, брови темні та пухлі губи, а також була татуїровка. На її крики прибіг сусід на допомогу, який почув як вона кричить. В цей час вона зателефонувала сестрі та розповіла, що з нею трапилося. Після цього вона зателефонувала до міліції, надала пояснення стосовно даної події. Обвинуваченого потім вона впізнала по фотографії, яку їй надали в міліції. Впізнання проводилося по фотографіям, оскільки обвинувачений не бажав проводити впізнання з його участю. Вважає, що дане кримінальне правопорушення скоїв обвинувачений ОСОБА_3 , так як вона його впізнала.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надав показання про те, що в 2014 році працював на Красноградському заводі металоконструкцій та на момент подій попав під скорочення та поїхав забирати свою трудову книжку. Після цього, він поїхав до своїх батьків, які мешкають за адресою: АДРЕСА_4 та віддав їм свою трудову книжку, так як сам збирався йти до друзів та боявся її загубити. Коли він повертався додому він захотів зняти решту коштів, які були у нього на банківській картці, але зрозумів, що картка була втрачена. Після цього йому зателефонували з банку та запропонували заблокувати рахунок, що він і зробив. Потім, в цей же день, йому зателефонували з міліції та повідомили, що знайшли його банківську картку на місці злочину та запропонували з`явитися до міліції. Він прийшов до відділу міліції де йому надали дві фотокартки з зображенням чоловіка та запитали чи знає він даного чоловіка. Він відповів, що не знайомий з цим чоловіком, написав заяву, що не має ніяких претензій до незнайомця, а потім йому повернули загублену банківську картку.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомила, що вона не була очевидцем будь-яких події щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , а була лише допитана працівниками міліції щодо розшуку обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомив, що він в 2014 році був у себе на огороді та почув жіночий крик про допомогу. Він вибіг на вулицю та побачив, що молодий чоловік біжить і він побіг за ним. Але молодий чоловік зник з полю зору, він добіг до перехрестя та запитав у жінок відносно чоловіка, які йому відповіли, що молодий чоловік зняв кепку та побіг у бік Красноградського ринку. Після цього він повернувся назад до дівчини, яка розповіла йому про вчинене кримінальне правопорушення. Обличчя злочинця він не бачив, бачив лише силует молодого чоловіка. Після цього приїхали співробітники міліції та на місці склали протокол, потерпілих було двоє, тобто злочинець діяв зухвало, так як пограбував одну дівчину, а потім біг та пограбував ще одну дівчину. Як він повідомив, молодий чоловік був одягнений у джинсові шорти та кепку, інший одяг він не запам`ятав.

Об`єктивно винність обвинуваченого підтверджується:

Протоколом огляду місця події від 11.08.2014 року з фототаблицею в якому в присутності двох понятих зафіксовано факт скоєння кримінального правопорушення (т. 4, а.с. 112-118).

Протоколом огляду місця події від 11.08.2014 року з фототаблицею в якому зафіксовано факт вилучення 11.08.2014 року у період часу з 11-05 години до 11-30 години в присутності двох понятих пластикової картки зеленого кольору «Сбербанк Росії» № НОМЕР_1 (т. 4, а.с. 123-129).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2014 року де ОСОБА_6 вказала, що на фото № 2 впізнає чоловіка, що 11.08.2014 року відкрито викрав частину золотого ланцюжка та хрестик (т. 4, а.с. 136-137).

Висновком експерта судово-медичної експертизи № 322-КР/14 від 12.08.2014 року, з якого вбачається, що у громадянки ОСОБА_7 мало місце садно на шиї. Вказане тілесне пошкодження могло утворитися від дії тупого твердого предмета по механізму тертя-ковзання. За ступенем тяжкості садно відноситься до легкого тілесного ушкодження (т. 4, а.с. 133).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2014 року де ОСОБА_7 вказала, що на фото № 3 впізнає чоловіка, що 11.08.2014 року відкрито викрав її золотий ланцюжок (т. 4, а.с. 137-139).

Протоколом огляду предмету від 30.09.2014 року, постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 30.09.2014 року з яких вбачається, що частина золотого ланцюжка вагою 6,1 грама та бирки до своїх золотих виробів визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, які отримані на відповідальне зберігання потерпілою ОСОБА_6 , що підтверджується її розпискою (т. 4, а.с. 142-146).

Протоколом огляду предмету від 30.09.2014 року, постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 30.09.2014 року з яких вбачається, що золотий хрестик вагою 1,07 грама та бирки до своїх золотих виробів визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, які отримані на відповідальне зберігання потерпілою ОСОБА_7 , що підтверджується її розпискою (т. 4, а.с. 142-145, 147).

Протоколом огляду місця події від 01.10.2014 року з фототаблицею в якому в присутності двох понятих зафіксовано факт, що на даху магазину «Смак», який розташований біля воріт в «Красноградському ринку» знаходиться камера відеоспостереження, направлена на вхід у ринок (т. 4, а.с. 148-153).

Протоколом огляду речей від 08.10.2014 року, постановою про визнання речових доказів та приєднання до провадження від 08.10.2014 року з яких вбачається, що диск CD-R марки «Speed Multi» 700 MB на якому є 6 фотографій, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та приєднаний до кримінального провадження (т. 4, а.с. 157-162).

В судовому засіданні переглянуто диск на якому містяться 6 фотографій. На фотографіях від 11.08.2014 року зафіксовано чоловіка, який біг у бік Красноградського ринку та який був потерпілим пізнаний (т. 4, а.с. 156).

Дослідивши докази за даними епізодами у своїй сукупності, суд, оцінивши їх, приходить до наступних висновків. Факт відкритого викрадення чужого майна, підтверджується показаннями потерпілих та свідків, а також вищезазначеними письмовими доказами.

Отже, зазначені докази суд вважає належними, допустимими та кладе в основу вироку.

по епізоду № 3
Дані про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР за № 0001932.

31.08.2014 року до чергової частини Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області надійшла заява ОСОБА_8 про те, що у неї 31.08.2014 року близько 13-00 години біля б. АДРЕСА_5 невідома особа відкрито заволоділа золотим ланцюжком та золотим хрестиком, шляхом зриву з її шиї.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, але надала суду свою заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності та визначити міру покарання обвинуваченому на розсуд суду.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 надала показання про те, що в серпні 2014 року вона була вдома за адресою: АДРЕСА_5 та почула крик сусідки ОСОБА_8 , яка кричала, що у неї зірвали золотий ланцюжок з шиї. Почувши крик, її покійний син ОСОБА_13 побіг за злочинцем, але не здогнав його. Більш нічого не пам`ятає, оскільки обличчя злочинця не бачила, лише бачила татуїровку на руці, по якій і проводилося впізнання.

Об`єктивно винність обвинуваченого підтверджується:

Протоколом огляду місця події від 31.08.2014 року в якому в присутності двох понятих зафіксовано факт скоєння кримінального правопорушення (т. 1, а.с. 34-36).

Заява ОСОБА_3 про добровільну видачу співробітникам міліції викраденого майна (т. 1, а.с. 39).

Протоколом огляду місця події від 31.08.2014 року з відеозаписом в якому зафіксовано факт вилучення 31.08.2014 року у період часу з 18-02 години до 18-09 години в присутності двох понятих золотого ланцюжка (т. 1, а.с. 40-42).

В судовому засіданні переглянуто відеозапис проведення огляду місця події. На відеозаписі від 31.08.2014 року зафіксовано вилучення 31.08.2014 року у період часу з 18-02 години до 18-09 години в присутності двох понятих золотого ланцюжка (т. 4, а.с. 43).

Протоколом огляду предмету від 31.08.2014 року, постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 31.08.2014 року з яких вбачається, що золотий ланцюжок визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, отриманий на відповідальне зберігання потерпілою ОСОБА_8 , що підтверджується її розпискою (т. 1, а.с. 48-49, 56-57).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2014 року ОСОБА_8 вказала, що під № 2 впізнає чоловіка, який 31.08.2014 року відкрито викрав золотий ланцюжок (т. 1, а.с. 65-68).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2014 року ОСОБА_12 вказала, що під № 2 впізнає чоловіка, який 31.08.2014 року відкрито викрав золотий ланцюжок у ОСОБА_8 (т. 1, а.с. 69-72).

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 18.09.2014 року з яких вбачається, що гроші у сумі 50 гривень визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, які отримані на відповідальне зберігання захисником обвинуваченого ОСОБА_14 , що підтверджується її розпискою (т. 1, а.с. 82-83).

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 18.09.2014 року з яких вбачається, що полімерний пакет темно-зеленого кольору, чоловіча бейсболка темно-зеленого кольору та чоловічі сонцезахисні окуляри, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, які помістити до камери зберігання речових доказів Лозівського МВ, що підтверджується квитанцією № 1991 (т. 1, а.с. 82, 84).

Висновком експерта судово-медичної експертизи № 314-ЛЗ/14 від 03.09.2014 року, з якого вбачається, що у громадянки ОСОБА_8 мало місце садно на підборідді зліва, на передньо-боковій поверхні шиї зліва у верхній третині, в підщелепній області з права. Вказані тілесні пошкодження могли утворитися від дії тупого твердого предмета по механізму тертя-ковзання. За ступенем тяжкості садна відносяться до легкого тілесного ушкодження (т. 1, а.с. 59).

Дослідивши докази за даним епізодом у своїй сукупності, суд, оцінивши їх, приходить до наступних висновків. Факт відкритого викрадення чужого майна, підтверджується показаннями потерпілої та свідків, а також вищезазначеними письмовими доказами.

Отже, зазначені докази суд вважає належними, допустимими та кладе в основу вироку.

Проаналізувавши та оцінивши кожний з вищевказаних доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, у тому числі перевіривши і оцінивши усі доводи учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 4 цієї статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд у своєму рішенні «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року відзначає, що у кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі пункту 2 ст.6 Конвенції, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений та захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 не надали суду спростувань викладених у показаннях свідків та потерпілих, а також письмових доказах фактів по справі, чи доказів, які б об`єктивно ставили під сумнів ці докази.

Отже, аналізуючи всі зібрані по справі докази у їх сукупності, взаємозв`язку та співставленні, й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності, враховуючи обставини, при яких обвинувачений вчинив вказані злочини, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів доведена повністю.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 мали місце і містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України вірно, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, а також відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв тяжкі злочини.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, з серпня 2013 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом синдром залежності від каннабіодів, крім цього перебував на обліку в «Харківському міському психоневрологічному диспансері № 16» з 2005 року з приводу психоневрологічного захворювання, згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 1193 від 29.12.2014 року ОСОБА_3 на даний час ознак психозу чи слабоумства не виявляє, виявляє органічний розлад особистості. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відносяться кримінальні правопорушення, перебував поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, за своїм психічним станом в теперішній час в застосуванні примусових мір медичного характеру не потребує., на військовому обліку не перебуває, не одружений, має середню освіту, не працює, за місцем проживання характеризується формально задовільно.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття в скоєному.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєних злочинів, не зменшують суспільну небезпеку злочинів до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Обвинувачений ОСОБА_3 взяв участь у підготовці досудової доповіді, надав працівникам пробації всю необхідну інформацію.

Оцінка виявила високі ризики вчинення повторного кримінального правопорушення. Небезпека характеризується високою ймовірністю спричинити певні негативні наслідки або збитки для суспільства або окремих осіб.

Судом враховується досудова доповідь, складена Холодногірським районним сектором Харківського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції у відношенні ОСОБА_3 , згідно висновку якої загальний рівень ризику вчинених кримінальних правопорушень високий, ризик небезпеки для суспільства зі сторони обвинуваченого оцінюється як високий, відповідно до ОСОБА_3 можна застосувати такий вид інтервенції, як покарання не пов`язане з позбавленням волі. До обвинуваченого можна застосувати такий захід підтримки та допомоги, як: з`являтися для реєстрації уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, за умови реалізації яких, можна досягнути правослухняної поведінки без застосування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєних злочинів, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , висновку органу пробації, обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочинів та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкцій ч. 2 ст. 186 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Суд дійшов висновку про необхідність до набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язку не залишати без дозволу суду житло за місцем проживання АДРЕСА_1 в період з 21-00 години до 07-00 години доби.
Початок строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі обчислювати з часу затримання ОСОБА_3 .
Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 в строк відбування покарання час знаходження під вартою з 31 серпня 2014 року, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення № 04386 від 31 серпня 2014 року по 19 листопада 2015 року.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції чинній станом на 20.06.2017 року, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 31 серпня 2014 року до 19 листопада 2015 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільні позови по справі не заявлені.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судової експертизи.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_15 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України та піддати його покаранню у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу його затримання.
До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період з 21-00 години до 07-00 години доби.
Зобов`язати ОСОБА_3 не залишати без дозволу суду житло за місцем проживання АДРЕСА_1 .
Після набрання вироком законної сили змінити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 в строк відбування покарання час знаходження під вартою з 31 серпня 2014 року, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення № 04386 від 31 серпня 2014 року по 19 листопада 2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції чинній станом на 20.06.2017 року, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 31 серпня 2014 року по 19 листопада 2015 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення:

- судово-товарознавчої експертизи № 2931 від 17.09.2014 року в розмірі 244 гривень 50 копійок, перерахувавши кошти на р/р 0005 в УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова, МФО 851011, код по ОКПО 37999680, код доходів 24060300.

Речові докази по справі:

- ланцюжок, виготовлений із золота 583 проби, який знаходиться згідно зберігальної розписки у ОСОБА_8 , залишити останній;

- гроші у сумі 50 гривень, які знаходяться згідно зберігальної розписки у захисника ОСОБА_14 , передати обвинуваченому;

- полімерний пакет темно-зеленого кольору, чоловіча бейсболка темно зеленого кольору та чоловічі сонце захисні окуляри, які знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Лозівського ВП ГУНП в Харківській області відповідно до квитанції № 1991, повернути обвинуваченому ОСОБА_3 ;

- частина золотого ланцюжка, вагою 6,1 грама та бирки до золотих прикрас, які згідно зберігальної розписки знаходяться у ОСОБА_6 , залишити останній;

- золотий хрестик, вагою 1,07 грам та бирки до золотих прикрас, які згідно зберігальної розписки знаходяться у ОСОБА_7 , залишити останній;

- диск CD-R марки «Speed Multi» 700 MB на якому є 6 фотографій, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1