Провадження № 1-кс/592/6372/17

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2017 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого Голованьова, розглянув клопотання слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004709 від 16.12.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України
Перевірив надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку слідчого Голованьова,
встановив:
Слідчий своє клопотання мотивує тим, що головний експерт НДЕКЦ в Сумській області повідомив. що на експертне дослідження приїхав автомобіль марки Део Ланос, н.з. НОМЕР_1 , котрий належить ОСОБА_4 , який проживає в АДРЕСА_1 , та те, що в даному автомобілі вварена пластина з номером кузову, на даний час автомобіль знаходиться в дворі сервісного центру (ЄЛО № 65962)

На місце події направлено слідчо-оперативну групу Сумського ВП ГУНП в Сумській області. 15.12.2017 під час огляду місця події за адресою м.Суми, вул. Б. Шлях 18/1 у гр. ОСОБА_4 який керував Т/З Део Ланос н.з. НОМЕР_1 було вилучено автомобіля марки Део Ланос, н.з. НОМЕР_1 зеленого кольору, свідоцтво про реєстрацію Т/З Део Ланос, н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , та два ключя від автомобіля.

Викладене дає підстави вважати, що номер кузову вилученого транспортного засобу Део Ланос, н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу підроблені.

Вище перелічене майно відповідно до положень ч. 1 ст. 167 КПК України є тимчасово вилученим майном та відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України і на них може бути накладено арешт з метою забезпечення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування даного кримінального правопорушення.
Завданням застосування арешту переліченого майна полягає у позбавленні осіб, яким належить таке майно, а також у володінні чи користуванні яких воно перебуває, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження з метою уникнути кримінальної відповідальності. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації у відповідності до положень п.1 ч.9 ст.100 КПК України.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав у повному обсязі, просить його задовольнити.
Вивчивши клопотання та додані матеріали, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Підставами застосування арешту даного тимчасово вилученого майна є необхідність визнання вилучених предметів речовими доказами.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 175 КПК України,
ухвалив:
Клопотання слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на транспортний засіб Део Ланос, н.з. НОМЕР_1 зеленого кольору, свідоцтво про реєстрацію Т/З Део Ланос, н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , та два ключя від автомобіля який перебуває у володінні ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали для виконання негайно направити слідчому Сумського ВП ГУНП в Сумській області лейтенанту поліції ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1