Справа № 138/2114/16-к
Провадження №:1-кп/138/26/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2017 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду кримінальне провадження №0000364 від 14.04.2016 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, утриманців немає, раніше судимого:
- 07.02.2005 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 28.11.2005 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі;
- 07.07.2010 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 296, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 07.09.2015 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 70, ст. 72 КК України до 1 року 1 місяця обмеження волі; 29.01.2016 умовно-достроково звільнений з невідбутим строком 5 місяців 15 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочин), передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Атаки, Республіка Молдова, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочин), передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту від 17.06.2016, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються в тому, що 10.04.2016 близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_7 знаходячись разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , поряд з будинком АДРЕСА_4 , помітивши біля даного будинку на тротуарній доріжці ОСОБА_10 , маючи умисел на відкрите викрадення належного йому майна та звернення на власну користь, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , вчинив таке. Так, ОСОБА_7 діючи спільно з ОСОБА_8 , наблизились до ОСОБА_10 , де ОСОБА_7 після короткої словесної суперечки, шляхом застосування насильства, наніс ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки в область обличчя. Внаслідок чого останній присів та закрив обличчя руками. В подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, смикнув за золотий ланцюжок, який знаходився на шиї ОСОБА_10 , намагаючись ним заволодіти. Однак, через причини, які не залежали від його волі, ланцюжок залишився на шиї ОСОБА_10 .
В цей час ОСОБА_8 діючи спільно з ОСОБА_7 , відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Lenovo S 820» білого кольору, з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «Київстар», на рахунку яких грошові кошти були відсутні, вирвавши його з лівої руки ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 з місця злочину зникли та розпорядились викраденим на власний розсуд.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 108 від 14.04.2016 ОСОБА_10 внаслідок вчинення відносно нього вказаних вище протиправних дій отримав такі тілесні ушкодження: дві садни на спинці носа, які виникли від дії тупого предмета, можливо 10.04.2016 при обставинах на які посилається ОСОБА_10 та належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасний розлад здоров`я більше 6-ти діб.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 598 від 13.05.2016 ринкова вартість мобільного телефону марки «Lenovo S 820» білого кольору, який було придбано 10.11.2015 за грошові кошти в сумі 3500,00 гривень в справному стані, з урахуванням зносу, станом на 10.04.2016 могла становити 3209,50 грн.

Згідно довідки вартості, вартість сім карти мобільного оператора «Київстар» станом на 10.04.2016 становить 25,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 спричинили ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 3259 грн. 50 коп.

Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кваліфіковано, як вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Прокурор орієнтував суд про необхідність визнання винними ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, згідно пред`явленого їм обвинувачення та необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду від 07.09.2015 та призначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк тримання під вартою з дня затримання, а саме з 14.04.2016 до дня звільнення з під варти, тобто до 24.10.2016 з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі. Обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України не визнав. Надав суду показання, що 10.04.2016 близько 21 год. 20 чи 30 хв. до нього прийшов ОСОБА_8 та приніс білий телефон, який не включався і в ньому не було СІМ-картки. ОСОБА_8 запропонував даний телефон здати до ломбарду, але на паспорт ОСОБА_7 , бо в ОСОБА_8 паспорту не було. Коли вони вийшли на вулицю, то побачили сусідів ОСОБА_7 - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . На лавочці вони всі перекурили, після чого ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вирушили в магазин, а ОСОБА_7 з ОСОБА_8 на роботу. Однак в цей час вони побачили лежачого на землі чоловіка. ОСОБА_8 сам підійшов до того чоловіка, і сказав, що той побитий і п`яний, і вони всі пішли далі. В ломбард з ОСОБА_13 вони зайшли близько 22 години. ОСОБА_7 пояснив, що він був одягнений в синю куртку з капюшоном. Також зазначив, що його співмешканка бачила, як ОСОБА_8 приніс додому до нього телефон.

Обвинувачений зазначив також те, що йому відомо, що поліція зверталась до ломбарду з приводу перевірки інформації, що він останнім часом закладав ще до 13.04.2016.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України не визнав. Надав суду показання, що він разом з ОСОБА_7 працюють охоронцями на автомобільній стоянці. 10.04.2016 він зателефонував до ОСОБА_7 , і повідомив, що о 21 год. зайде за ним і вони підуть разом на роботу. Коли він вийшов зі своєї квартири, навпроти пам`ятника «Танк», на тротуарі він знайшов телефон білого кольору, який не включася і був без сім-карти. Він підняв даний телефон і пішов з ним до ОСОБА_7 . Прийшовши до ОСОБА_7 він показав йому телефон і запропонував його здати до ломбарду, але на паспорт ОСОБА_7 , оскільки у нього паспорту немає. Коли вони вийшли від ОСОБА_7 , то побачили лежачу людину, як зараз йому відомо це був ОСОБА_10 , який лежав на землі, а не подалік від нього стояли 2 хлопці, сусіди ОСОБА_7 це ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Він сам підійшов до ОСОБА_10 і запитав в нього чи не потрібна йому допомога, коли той підняв голову, то вони побачили, що в нього був розбитий ніс, на одязі була кров і він перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_10 сказав, що йому допомога не потрібна, а лише попросив сигарету. Він дав йому сигарету і вони всі пішли далі, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в магазин, а він з ОСОБА_7 на роботу. ОСОБА_7 стояв від ОСОБА_10 десь 3-4 метра, він не розмовляв і не трогав ОСОБА_10 .

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні надав суду показання, що 10.04.2016 він зустрівся з друзями та був в гостях, в районі біля танку за адресою: АДРЕСА_4 , номер будинку не пам`ятає. Близько 10 вечора він зібрався йти додому. З друзями вони «нормально» посиділи. На вулиці він присів, щоб поправити взуття. До нього підійшли двоє та почали задавати питання. Які саме питання він не пам`ятає. Чи його били він не пам`ятає. Він був в стані алкогольного сп`яніння. Як багато випили теж не пам`ятає. Пив спиртне. В нього був телефон, білий, марки Леново. Телефон був з ним. З його рук вирвали телефон. Чи тілесні ушкодження йому наносили, він не пам`ятає. До лікаря пішов згодом і він склав висновок, однак, де він отримав ці пошкодження не знає. Чи це зробили ОСОБА_14 з ОСОБА_15 , він не впевнений. З приводу цієї події потерпілий написав заяву до поліції, де вказав, що невідомі особи вчинили відносно нього злочин. З потерпілим слідчий проводив слідчі дії, а саме виїзди на місце події. Також слідчий показував фотографії для впізнання. Перед цією слідчою дією тобто перед впізнанням, працівник поліції провів бесіду з потерпілим та сказав, що потерпілого пограбували саме ОСОБА_14 з ОСОБА_15 . До події злочину потерпілий ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не знав. Працівники поліції сказали потерпілому, що швидше за все злочин вчинили ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , тому він на них і вказав. Сказав, що трішки зловживає спиртними напоями та те, що ніхто на нього не чинив тиск. Телефон потерпілому повернула невідома йому особа, яка підійшла на вулиці до потерпілого, запитала чи це його телефон і повернула. Це сталось через два тижні після події. Потерпілий впізнав, що це його телефон. ОСОБА_16 не представилась. Був який хлопець. Звідки він взяв цей телефон, потерпілий не запитував. В день події, коли потерпілий вийшов від друзів, на вулиці були уже сутінки. Обличчя злочинців не було видно добре, і він не пам`ятає їх. Впізнання по фотографіям відбувалось в поліції, в кабінеті слідчого. Крім слідчого, в кабінету були присутні поняті. Як проводили впізнання потерпілий не пам`ятає, оскільки він був п`яний тоді три дні підряд. Коли потерпілого допитували та коли проводилось впізнання, він нічого не сприймав, у нього був стрес. Претензій до обвинувачених він не має ні матеріального, ні морального характеру. Чи є свідки події він не знає. Телефон в нього був в справному стані. Коли його повернули, він не цікавився, хто його повернув, бо був дуже радий, що знайшов телефон. Загубити телефон він не міг. Впевнений, що його хтось забрав. Фотознімки для впізнання не пам`ятає які були. Їх було чотири чи п`ять. Коли телефон його повернули, потерпілий повідомив про це слідчого і представив телефон йому та склав розписку про зберігання.

Адвокат ОСОБА_9 , як представник потерпілого, в судовому засіданні зазначила, про те, що потерпілий має право на судовий захист його прав. ОСОБА_17 пояснював їй, що в день скоєння злочину він дійсно був в стані алкогольного сп`яніння. Він не пам`ятає, що відбувалось в той день. Крім того, якщо сторона обвинувачення стверджує про те, що на потерпілого чинився тиск то такі дії вчинялись не з її боку. При допиті слідчого він надавав показання, що при проведенні однієї із слідчих дій був також присутній брат ОСОБА_14 і той чинив тиск на потерпілого. Не зрозуміло, яким чином ця особа була допущена до участі у слідчій дії, яка проводилась із потерпілим, а також та обставина, чому слідчий це жодним чином не зафіксував та не відреагував в разі дійсності таких обставин. Повторно слідчих дій проведено з потерпілим не було. ОСОБА_17 в судовому засіданні дійсно нервував, оскільки він був в тверезому стані і сумнівався щодо подій, вказаних в обвинувальному акті та щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Жодних претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_14 та ОСОБА_15 потерпілий не має. При вирішенні кримінального провадження та визначенні міри покарання представник потерпілого покладалась на розсуд суду.

При первісному допиті свідок, як сторони обвинувачення так і сторони захисту, ОСОБА_18 в судовому засіданні надав суду показання, що він 19.11.2015 змінив прізвище з « ОСОБА_19 » на « ОСОБА_20 ». Що він в вечірню пору доби біля 21-22 год. вийшов на вулицю до ОСОБА_12 щоб покурити. На вулиці стояв ОСОБА_12 разом з сусідами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Він з ними привітався, після чого ОСОБА_8 з ОСОБА_7 пішли по своїх справах, а він з ОСОБА_12 залишився далі курити. Крім них чотирьох більше нікого там не було. Чоловіка, який перебував в стані алкогольного сп`яніння він не бачив. Потерпілого ОСОБА_10 не знає.

При проведенні повторного допиту, який проводився за клопотанням прокурора, в судовому засіданні 09.06.2017 свідок ОСОБА_21 додатково надав показання, що коли він вийшов з будинку, зустрів ОСОБА_22 , бо вони зідзвонювались, щоб зустрітись. Приблизно було десь 10 11 вечора. Вони повернули за рогом дому в сторону алеї та зустріли ОСОБА_23 та ОСОБА_14 . Вони привітались з ними за руку. ОСОБА_14 спитав, чи їм відома особа, яка там сиділа, але відповіли, що не знають хто це. Невідомий чоловік сидів на сходах, при вході в квартиру, на відстані 3-4 метра від ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Після розмови з ОСОБА_14 , ОСОБА_20 та ОСОБА_24 пішли далі та перейшли через дорогу. Обличчя чоловіка, який присів він не бачив. Йому не цікаво було, хто ця людина. Чоловік, що сидів на сходах нічого не говорив. Чи була кров у того чоловіка він не знає. Зовнішні ознаки він не пам`ятає. Світло біля будинку не горіло. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вони зустріли на тротуарі біля квартири де сидів невідомий чоловік. Мови про телефон між свідком та ОСОБА_14 не було.

При первісному допиті свідок, як сторони обвинувачення так і сторони захисту, ОСОБА_12 в судовому засіданні надав суду показання, що він разом зі своїм знайомим ОСОБА_11 стояли і курили. В цей час до них підійшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Вони всі четверо пішли за будинок, де побачили стогнучого незнайомого чоловіка, який чи сидів, чи стояв (свідок не бачив через поганий зір). До цього чоловіка підійшов ОСОБА_8 , а вони залишилися стояти. ОСОБА_8 запитав незнайомого чоловіка чи йому не погано, той сказав, що все добре і попросив сигарету. Повернувшись до них ОСОБА_8 сказав «він в блейді», тобто сильно п`яний. Після чого ОСОБА_7 з ОСОБА_8 пішли на іншу сторону дороги, а він з ОСОБА_11 пішли в протилежну сторону. До потерпілого підходив лише ОСОБА_8 , а вони стояли на відстані 3-5 метрів від нього. ОСОБА_8 після розмови з незнайомцем повернувся без телефону.

При повторному допиті, який проводився за клопотанням прокурора, в судовому засіданні 09.06.2017 свідок ОСОБА_12 уже надав суду показання про те, що він зустрівся з ОСОБА_21 біля його під`їзду. З ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вони зустрілись на алеї, коли вийшли з двору. Біля них нікого не було. Невідомий чоловік сидів на відстані приблизно 3-4 метри від них. До чоловіка близько ніхто не підходив. Що це був точно чоловік, ОСОБА_24 точно знає, бо чув, що той щось бормотав про сигарети. ОСОБА_14 запитав, чи ОСОБА_24 та ОСОБА_20 знають його. Вони відповіли, що не знають і перейшли через дорогу. Крові на обличчі чи речах ОСОБА_14 чи ОСОБА_15 вони не бачили. Телефонів теж в руках не бачили. З обвинуваченими здоровались за руку. Зустрілись на вуглі будинку і далі розійшлись. Чи підходили ОСОБА_14 з ОСОБА_15 до невідомого чоловіка вони з ОСОБА_21 не бачили. Вони там довго не затримувались. Лише поздоровались з обвинуваченими і пішли. Чоловіка того він не пам`ятає, оскільки в нього проблеми із зором.

Свідок, як сторони обвинувачення так і сторони захисту, ОСОБА_25 надала суду показання, що вона проживає разом однією сім`єю із ОСОБА_7 10.04.2016 біля 22 год. до них прийшов ОСОБА_8 , оскільки вони з ОСОБА_7 збиралися йти на роботу. В цей час ОСОБА_8 показав телефон білого кольору. ОСОБА_7 сказав їй, щоб вона знайшла його паспорт, аби на нього здати в ломбард телефон. ОСОБА_25 була проти того, щоб здавати телефон на паспорт ОСОБА_7 , однак ОСОБА_7 сказав, що необхідно виручити товариша. ОСОБА_8 їй особисто не говорив звідки він взяв телефон, однак вона чула, як ОСОБА_8 говорив ОСОБА_7 що він знайшов телефон. На наступний день ОСОБА_7 повідомив їй що вони телефон здали до ломбарду.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_26 в судовому засіданні надав суду показання, що він працює директором ломбарду, що розташований по вул.Стависька,65 в м.Могилів-Подільський Вінницької області. Коли він був на чергуванні, в вечері, до нього підійшли ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 і попросили його подивитися телефон і оцінити його. Свідок подивився телефон, сказав їм ціну, вони погодилися з нею, після чого було укладено договір з можливістю викупу речі. Телефон був сенсорний, білого кольору, який йому давав безпосередньо ОСОБА_7 . Про походження цього телефону свідок не знав, а про те, що телефон крадений дізнався із запиту працівників поліції.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_27 в судовому засіданні надав суду показання, що він був понятим при відтворенні обставин події. Також там були присутні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Вони розповідали, як саме та в якому положенні вони побачили потерпілого. ОСОБА_12 розповідав, що він з ОСОБА_11 курили і побачили мужчину, який сидів і курив, якому було погано. Потім вони зустріли ОСОБА_7 і ОСОБА_8 і пішли сіли на лавку. Потерпілий ОСОБА_10 теж був при відтворенні, він розповідав і показував, як його били. Його вдарили не біля сходів, а за будинком. Після того, як його вдарили він пішов і сів на сходи. Потерпілий ОСОБА_10 говорив, що він був п`яний, і чітко нічого не пам`ятає. Також потерпілий говорив, що у нього забрали телефон, який він тримав у руках. Його било двоє чоловіків. ОСОБА_12 говорив, що ОСОБА_7 проходив повз потерпілого.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_28 в судовому засіданні надав суду показання, що він був запрошений в якості понятого весною 2016 року на впізнання особи. Він разом з іншим понятим ОСОБА_29 були в кабінеті в слідчого, де також був потерпілий ОСОБА_10 . Слідчий роз`яснював понятим права, розклав фотографії на столі, а потерпілий вказав на фотографії. Потерпілий ОСОБА_10 перебував в адекватному стані. Осіб, які були на фото ОСОБА_28 бачив вперше. На його думку слідча дія по впізнанню особи була проведена законно.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_30 в судовому засіданні надав суду показання, що 14.04.2016 він був запрошений працівниками поліції в якості понятого. Він разом з понятим ОСОБА_31 зайшли в кабінет, де був лише слідчий, і який їм роз`яснив, що буде відбуватися впізнання по фотознімках. Після цього до кабінету був запрошений потерпілий ОСОБА_10 , якому слідчий показав кілька фото, на які вказав потерпілий, при впізнанні він не вказував ні прізвищ, ні імен. На думку свідка потерпілий ОСОБА_10 був тверезий. Порушень при впізнанні не було, потерпілий вказав на осіб, а слідчий все записав.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_32 роз`яснюючи свій висновок надав показання, що 14.04.2016 він особисто оглядав потерпілого ОСОБА_10 . Травми на його тілі мали ознаки загоєння і вони могли бути отримані 10.04.2016 або 09.04.2016. Також зазначив, що на тілі ОСОБА_10 були присутні травми від ковзаючого удару, тобто його хтось подряпав або шарпнув, бо якби це були прямі удари чи людина б впала з висоти власного зросту, то на тілі були б гематоми та синці.

Слідчий ОСОБА_33 , який був допитаний в судовому засіданні в якості свідка сторони обвинувачення, надав суду показання, що ОСОБА_10 відомий йому. Він був потерпілим. З ним проводились допит, впізнання за фотознімками (в один день), слідчий експеримент (через три-чотири тижні). Неприязних відносин з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у нього не має. Потерпілий під час усіх слідчих дій був тверезий та адекватний. Перед проведенням впізнання потерпілий був допитаний, під час якого він описав людей яких зможе впізнати. Потерпілий погодився провести впізнання за фотознімками. Це було в присутності понятих. Понятим були роз`ясненні права та обов`язки. Мобільний телефон потерпілого слідчий оглядав. Телефон марки Леново. Вказаний телефон був зданий в ломбард на ім`я ОСОБА_14 . Телефон був викуплений з ломбарду одним з братів ОСОБА_14 . Коли потерпілий надавав телефон слідству, він прийшов з одним із братів ОСОБА_14 . Брат ОСОБА_14 чинив тиск на потерпілого. Після огляду слідчий передав потерпілому телефон, під розписку. Один з братів ОСОБА_14 наполягав, щоб потерпілий написав в розписці, що претензій немає, та що ОСОБА_7 не бив його. То був ОСОБА_34 . Потерпілий під час слідчого експерименту був в тверезому стані. Показав місце де він сидів. Місце, де до нього підійшли двоє невідомих. При впізнанні він вказав, що це був ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . При слідчому експерименті він не вказував, що це були саме ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Мобільний телефон слідчому видавав ОСОБА_17 . ОСОБА_35 передавав телефон ОСОБА_17 при слідчому. Жодного протоколу слідчий не складав. ОСОБА_35 відмовлявся від допиту. Протоколу про це слідчий також не складав. На думку слідчого, ОСОБА_14 дійсно здійснював на потерпілого ОСОБА_17 тиск. Слідчий попросив ОСОБА_36 вийти з кабінету, але той продовжив тиск на ОСОБА_17 в коридорі. Рапорт про цю подію не складався. Також, жодних дій в зв`язку з тиском він не вчинив. При впізнанні в кабінеті були присутні слідчий, потерпілий та два понятих. При проведенні слідчого експерименту був лише співробітник ОСОБА_37 . При інших слідчих діях інших працівників поліції не було. При проведенні слідчої дії, а саме допиту ОСОБА_7 був присутній захисник ОСОБА_38 . В протоколі про впізнання в фабулі вказані невідомі особи. При допиті потерпілий лише описав осіб, які на нього напали. Спочатку був проведений допит, потім була винесена постанова про призначення експертизи, а потім було здійснено впізнання за знімками. Фото ОСОБА_14 були надані потерпілому для впізнання за оперативною усною інформацією. Ніяких рапортів чи інших письмових доказів надходження такої інформації немає. Висновок про те, що потерпілий перебував в тверезому стані слідчий зробив з того, що від потерпілого запаху алкоголю не було чути, поведінка була адекватна. Під час допиту потерпілий говорив, що в день події був в нетверезому стані. Де і з ким він вживав алкогольні напої він не говорив. Тобто коло осіб з яким потерпілий вживав алкогольні напої слідчим не з`ясовувалось. Також, коли потерпілий надав слідчому мобільний телефон, він приєднав його, як доказ до матеріалів кримінального провадження постановою та повернув потерпілому під розписку. Крім того повідомив, що ОСОБА_24 та ОСОБА_19 бачили, як ОСОБА_8 та ОСОБА_7 стояли та говорили з потерпілим, який сидів навприсядки. Крім того, під час допиту потерпілого, останній повідомив, що йому наніс тілесні ушкодження більш вищий чоловік з короткою стрижкою, майже лисий, в капюшоні. Мобільний телефон забрав інший, що не бив. Обвинувачених зростом слідчий не міряв. Інформацію про те, що ОСОБА_8 був з Шевчуком, коли вони здавали телефон в ломбарді, поліції повідомив свідок з ломбарду.

Обґрунтовуючи пред`явлене обвинувачення прокурор надав суду ряд документів.
Так, суду надано протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13.04.2016, який складено заступником начальника ВКП Могилів-Подільського ГУНП ОСОБА_39 о 18 год. 10 хв., згідно якого ОСОБА_10 звернувся з усною заявою до поліції, про те що 10.04.2016 близько 22 год. в м. Могилів-Подільський, неподалік будинку по вул. Грецька, 1, двоє невідомих чоловіків нанесли йому тілесні ушкодження (удар в обличчя) та відкрито заволоділи мобільним телефоном Леново S820 білого кольору. Також заявник вказав, що може впізнати обох нападників в обличчя (Т.2, а.с.82). Одночасно, суду надано рапорт (Т.2, а.с. 81) про реєстрацію рапорту того ж співробітника ОСОБА_40 , який надійшов 13.04.2016 о 19:02:02, про те, що працівникам КП стало відомо, що 10.04.2016 близько 22:00 год. в м. Могилів-Подільському неподалік будинку по вул.Грецькій, 1, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 житель АДРЕСА_3 нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 жителю АДРЕСА_6 та відкрито заволоділи його мобільним телефоном марки Леново S-820. При чому, як ОСОБА_7 так і ОСОБА_8 вказані в рапорті, як особи на яких вказав сам потерпілий. Рапорт роздрукований після його заповнення 13.04.2016 о 19:02.

Внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_10 проведено 14.04.2016, тобто на наступний день, при чому фабула відповідає змісту усної заяви потерпілого з приводу того, що особи нападників потерпілому не відомі.

Як, на доказ сторона обвинувачення також посилалась на два протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.04.2016, згідно одного з яких потерпілий ОСОБА_10 впізнав особу зображену на фото №2, даний чоловік був в темній куртці з капюшоном, який спадав з голови (Т.2, а.с.86) і, згідно довідки до даного протоколу на фото №2 зображений саме ОСОБА_7 (Т.2, а.с.87). Згідно другого протоколу ОСОБА_10 впізнав особу зображену на фото №4, однак на фото впізнаний виглядає значно молодшим (Т.2, а.с.88) і, згідно довідки до даного протоколу на фото №4 зображений саме ОСОБА_8 (Т.2, а.с. 79).
Разом з тим, як уже зазначалось вище, сам потерпілий в судовому засіданні під час його допиту надав показання, що особи нападників йому відомі не були на момент вчинення злочину відносно нього і він не вказував ні на кого конкретно при зверненні в поліцію із відповідною заявою. Про те, що злочин ймовірно вчинили саме обвинуваченні йому повідомив працівник поліції, прізвище якого він не пам`ятає, перед проведенням впізнання осіб за фотознімками, яке відбулось лише 14.04.2016. При чому, потерпілий кілька днів зловживав спиртними напоями, а тому на час проведення таких слідчих дій ще перебував не в зовсім тверезому стані.

Також, суду надано протокол проведення слідчого експерименту від 08.06.2016 з фототаблицями до нього, згідно якого в присутності понятих ОСОБА_41 та ОСОБА_27 , потерпілий ОСОБА_10 розповідав, як він знаходячись на вулиці біля будинку присів для того щоб поправити взуття, а коли підвівся біля нього стояли два незнайомих чоловіка 35-40 років. Незнайомці почали ставити йому недоречні питання, мовляв «хто ти такий і що ти тут робиш…..» (Т.2, а.с.109-112).
Такі ж обставини, тобто те, що особи нападників потерпілому не відомі він повідомляв і експерту, який проводив судово-медичну експертизу 14.04.2017 з 12:20 до 13:00, про що буде вказано також нижче (Т.2, а.с. 85).

Крім того, інформацію з приводу особи, яка уклала договір закладу мобільного телефону потерпілого і, що такою особою був саме ОСОБА_7 слідство отримало лише 15.04.2016 з листа старшого відділення «Ломбард`Приват», про що буде також вказано нижче.

Таким чином, зміст вказаних вище документів, зокрема, рапорту (Т.2, а.с. 81), протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, витягу з ЄРДР, протоколу слідчого експерименту, висновку експерта, в сукупності з показаннями самого потерпілого, які він надав суду, викликають сумніви в достовірності та законності проведення зазначених вище слідчих дій з потерпілим щодо впізнання ним осіб, які вчинили злочин відносно нього і, відповідно такі сумніви слід трактувати на користь обвинувачених, згідно ст. 17 КПК України.

Крім того, суду надано висновок судово-медичної експертизи № 108 від 14.04.2016 (Т.2, а.с. 85), з якого слідує, що її проведено за участю потерпілого за адресою: АДРЕСА_7 , і вона була розпочата 14.04.2016 о 12 год. 20 хв. та закінчена 14.04.2016 о 13 год. 00 хв. Одночасно, вказані вище слідчі дії разом з потерпілим щодо впізнання осіб, які вчинили злочин, які проводились в приміщенні відділу поліції за адресою: вул. Сагайдачного, 4, м. Могилів-Подільський Вінницької області також були розпочаті 14.04.2016 о 12 год. 00 хв., і перша із них закінчена о 12 год. 20 хв., а інша розпочата того ж 14.04.2016 о 12 год. 43 хв. та закінчена о 13 год. 05 хв. Тобто, такі слідчі дії проводились одночасно з проведенням експертизи, при чому за різними, досить віддаленими на місцевості адресами, що в свою чергу також викликає сумніви в достовірності відомостей викладених в протоколах.

Вказаний вище висновок експерта також представлений суду стороною обвинувачення в якості доказу. Зі змісту висновку слідує, що у ОСОБА_10 мали місце такі тілесні ушкодження: дві садини на спинці носа, які виникли від дії тупого предмета, можливо 10.04.2016 при обставинах на які посилається ОСОБА_10 та належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасний розлад здоров`я більше 6-ти діб. Обставинами на які послався потерпілий зазначено те, що 10.04.2016 біля 22 год. двоє невідомих чоловіків декілька разів нанесли удари кулаком по обличчю (т.2, а.с.85).
Тобто, у висновку експерт вказує на ймовірність отримання потерпілим тілесних ушкоджень саме 10.04.2016 і за обставин про які він повідомив експерту.
Одночасно, як уже зазначалось вище допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_32 роз`яснюючи свій висновок надав показання, що 14.04.2016 він особисто оглядав потерпілого ОСОБА_10 . Травми на його тілі мали ознаки загоєння і вони могли бути отримані 10.04.2016 або 09.04.2016. Також зазначив, що на тілі ОСОБА_10 були присутні травми від ковзаючого удару, тобто його хтось подряпав або шарпнув, бо якби це були прямі удари чи людина впала б з висоти власного зросту, то на тілі були б гематоми та синці.

Таким чином, показання потерпілого з приводу того, що він не чітко пам`ятає подію злочину відносно нього внаслідок стану алкогольного сп`яніння також підтверджуються змістом різної інформації отриманої на стадії досудового розслідування з приводу кількості ударів, оскільки сам потерпілий при звернення до поліції 13.04.2016 вказував про один удар (Т.2, а.с. 82), в експерта він повідомляє про отримання декількох ударів, а сам експерт висловлює сумніви і лише припускає ймовірність отримання прямих ударів при завданні тілесних ушкоджень потерпілому.
Як уже вказувалось вище сторона обвинувачення також надала суду лист старшого відділення ПТ «Ломбард Приват», датований 15.04.2016 наданий слідству на запит від 14.04.2016, згідно якої мобільний телефон марки Lenovo S820, ІМЕІ: 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , 11.04.2016 закладав з правом викупу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т.2, а.с. 90). До листа було додано копію самого договору позики №3.16.602 від 11.04.2016 (т.2, а.с.92), а також диск CD-R з відрізками відеозапису з камери відео спостереження ПТ «Ломбард Приват» за 11.04.2016 (Т.2, а.с. 93). Також суду надано протокол огляду предмета, яким є саме вказаний диск CD-R, в якому відображено зміст відрізків запису з камери спостереження яка розміщена в ломбарді. Така слідча дія проводилась 16.04.2016 (Т.2, а.с.91). Також суд оглянув вказаний диск в судовому засіданні.
Одночасно суду було надано протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.04.2016, згідно якого свідок ОСОБА_26 впізнав особу зображену на фото №2, який 11.04.2016 здавав мобільний телефон до ломбарду «Приват» в м.Могилів-Подільський (Т.2, а.с.101) і, згідно довідки до даного проколу на фото №2 зображений саме ОСОБА_8 (Т.2, а.с. 102). Також, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.04.2016, згідно якого свідок ОСОБА_26 впізнав особу зображену на фото №4, який 11.04.2016 здавав мобільний телефон до ломбарду «Приват» в м.Могилів-Подільський за рисами обличчя та зачіскою (т.2, а.с.103) і згідно довідки до даного протоколу особою на фото №4 є саме ОСОБА_7 (Т.2, а.с.104).
Разом з тим, вказані докази підтверджують лише факт отримання позики ОСОБА_7 , який перебував в приміщені ломбарду разом з ОСОБА_8 і така позика була отримана під заклад мобільного телефону потерпілого, що було визнано самими ж обвинуваченими в ході судового розгляду. Однак такі докази самі по собі прямо не свідчать, що сам злочин було вчинено обвинуваченими, оскільки вони жодним чином не містять інформації про сам факт події грабежу і вони жодним чином не виключають можливість події про яку вказували обвинувачені, а саме те, що телефон потерпілого знайшов ОСОБА_8 на вулиці в час коли прямував до місця проживання ОСОБА_7 .
Сторона обвинувачення надала суду протокол огляду предмета від 04.05.2016, згідно якого слідчий оглянув мобільний телефон марки «Lenovo S 820» білого кольору, який йому було добровільно надано потерпілим (Т.2, а.с.106). Разом з протоколом суду надано також заяву потерпілого про надання такої речі слідчому (Т.2, а.с. 105), постанову про приєднання такого телефону до справи, як речового доказу та заяву підозрюваного про отримання такого речового доказу на зберігання (Т.2, а.с. 107, 108).
Дані докази, аналогічно іншим не підтверджують факт того, що злочин вчинено саме обвинуваченими, а лише свідчать про достовірність показань потерпілого з приводу того, що телефон йому було повернуто не працівниками поліції, а іншою особою.
Як на доказ сторона обвинувачення посилається на протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 від 13.06.2016 з фототаблицями до даного протоколу, згідно якого в присутності понятих ОСОБА_42 та ОСОБА_43 свідок показав та розповів про події, свідком яких він був. Разом з тим, другий аркуш такого протоколу не підписаний ОСОБА_12 (Т.2, а.с.113-117).
Також суду надано протокол проведення слідчого експерименту від 13.06.2016 з фототаблицями до нього, згідно якого в присутності понятих ОСОБА_42 та ОСОБА_43 свідок ОСОБА_11 показав та розповів про події, свідком яких він був. Разом з тим, даний протокол проведення слідчого експерименту не підписаний ОСОБА_11 (Т.2, а.с.120-126).
Крім того, недоліки слідства також полягають в тому, що свідок ОСОБА_21 ще 19.11.2015 змінив прізвище з ОСОБА_19 на ОСОБА_44 , однак при фіксації усіх слідчих дій прізвище даного свідка зазначалось попереднє, що свідчить про те, що на стадії досудового розслідування дана особа не перевірялась, а відтак суд позбавлений можливості перевірити обставину чи ту особу, яка брала участь у відповідній слідчій дії попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України.

На підтвердження факту тиску на потерпілого зі сторони обвинувачених прокурор послався на заяву потерпілого від 14.06.2016, про відмову від проведення одночасного допиту з підозрюваними ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (Т.2, а.с.127). Разом з тим, факт тиску на потерпілого сам же потерпілий в ході судового розгляду не підтвердив.
Сторона обвинувачення надала суду також висновок судово-товарознавчої експертизи № 598 від 13.05.2016, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Lenovo S 820» білого кольору було придбано 10.11.2015 за грошові кошти в сумі 3500,00 гривень та справному стані, з урахуванням зносу, станом на 10.04.2016 могла становити 3209,50 грн. (т.2, а.с.99-100). Разом з тим, такий доказ лише підтверджує вартість речі, яка була предметом злочину, а не те, що такий злочин вчинено саме обвинуваченими.

Також суду надано довідку вартості від 14.04.2016 видану приватним підприємцем ОСОБА_45 на запит слідчого Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_46 № 3910/223/26/2016 від 14.04.2016, згідно якої вартість сім карти мобільного оператора «Київстар» станом на 10.04.2016 становить 25,00 грн. (Т.2, а.с.96) і, саме ця довідка стала підставою для визначення частини розміру матеріальної шкоди на стадії досудового розслідування. Разом з тим, такий доказ суд вважає недопустимим, оскільки відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язаний був звернутись до експерта для проведення експертизи з приводу визначення розміру матеріальних збитків. Тобто, довідка вартості є недопустимим доказом та відповідно до ч. 2 ст. 86 КПК України не може бути використана при прийнятті процесуального рішення.

Також, суд не заперечує той факт, що показання обвинувачених та свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_12 містять розбіжності з приводу моменту їх зустрічі в день події, наявності на тілі потерпілого пошкоджень та послідовності їх дій, однак ці розбіжності так, як і жодні з їх показань не вказують про те, що злочин вчинено саме обвинуваченими і не спростовують ті сумніви, які викликані показаннями обвинувачених з приводу знахідки телефону потерпілого, а не здобуття такої речі внаслідок вчинення протиправних дій відносно нього.

Разом з тим, свідок ОСОБА_27 надав показання, що за словами потерпілого при проведенні з ним слідчого експеременту, його вдарили не біля сходів, а за будинком, після чого він пішов і сів на сходи. При чому, як обвинувачені так і свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_12 вказували про те, що потерпілого вони побачили уже біля сходів квартири мешканця міста на прізвище ОСОБА_47 .

Також, твердження сторони обвинувачення з приводу упередженості свідка ОСОБА_25 , оскільки вона проживає з одним із обвинувачених однією сім`єю, при прийнятті їх не дає суду підстав для визнання доведеним обвинувачення, оскільки навіть за відсутності таких показань факт вчинення злочину саме обвинуваченими не доводиться сукупністю інших доказів зібраних стороною обвинувачення та не виключає тих обставин про які вказують обвинуваченні.

Аналогічно показання слідчого ОСОБА_46 можна розцінювати, як такі які не можуть бути прийняті судом, оскільки дана особа проводила безпосередньо слідство в даному провадженні та також є зацікавленою в результатах вирішення справи. Однак, і його показання не спростовують показання потерпілого, оскільки експертизу на стан сп`яніння потерпілого слідство не проводило і з показань слідчого слідує, що стан потерпілого при проведенні слідчих дій він оцінював лише з власної точки зору. Крім того, незрозумілою є поведінка слідчого щодо відсутності будь-якого реагування з його боку в разі дійсності обставин щодо тиску на потерпілого з боку інших осіб в інтересах обвинувачених. І сам факт відсутності такого реагування також викликає сумнів в істинності обставин, які б на момент їх виникнення можна було розцінити, саме як тиск на потерпілого.

Також посилання сторони обвинувачення на показання свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_27 з приводу законності слідчих дій в яких вони брали участь суд не може взяти до уваги, оскільки особи надавали свою оцінку лише з точки власного зору, яка не може сама по собі спростувати твердження самого потерпілого про стан сп`яніння та послідуючий синдром похмілля.

Таким чином, з огляду на показання обвинувачених, потерпілого та свідків, зміст наданих суду доказів суд вважає, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, які б у сукупності свідчили про доведеність пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який ... встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення….

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі "Козинець проти України", заява №75520/01, п.54, від 6 грудня 2007 року із внесеними змінами від 27 лютого 2008 року, рішення у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", заява № 42310/04, п.150, від 21 квітня 2011 року, та рішення у справі "Яременко проти України", заява N 32092/02, п.57, від 12 червня 2008 року).
Також, практика Європейського суду з прав людини, відносно інших країн, зокрема, рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії», аналогічно показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в абз. 2 пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя», визнання особи винною у вчиненні злочину можливе лише за умов доведеності її вини.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Відповідно до положень статті 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно частини 1 статті 92 КПК України обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Так, згідно вимог ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З огляду на викладене суд відхиляє зазначені вище докази сторони обвинувачення як докази винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і приходить до висновку, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази "поза розумним сумнівом", які б доводили винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Так, з викладеного вище слідує, що докази в обґрунтування пред`явленого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України, на які посилається сторона обвинувачення не доводять винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм діяння.
Таким чином на стадії досудового розслідування не здобуто доказів в обґрунтування пред`явленого обвинувачення.

Також, свідки зокрема ОСОБА_12 та ОСОБА_48 , які були безпосередньо на місці події 10.04.2016 не вказали, що обвинувачені чіпали потерпілого, що також підтверджується показами самих обвинувачених.

Крім того, свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_30 вказували, а потерпілий в судовому засіданні підтвердив, те, що під час слідчих експериментів та слідчої дії щодо впізнання по фотознімках потерпілий ОСОБА_10 чітко вказував про двох осіб, які йому раніше не були відомі.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся. Питання про долю речових доказів слід вирішити згідно зі ст. 100 КПК України.

Крім того, зважаючи на суть даного вироку суд вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який застосувався до ОСОБА_8 на стадії судового розгляду слід скасувати.

Керуючись ст. 1-3 КК України, ст. 100, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України та виправдати його.
ОСОБА_8 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст.186 КК України та виправдати його.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_8 скасувати.
Речові докази: оптичний диск CD-R з матеріалами відеозапису з камер ломбарду Приват, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити там же; мобільний телефон марки «Lenovo S 820», який знаходиться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_10 , повернути останньому, як власнику.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченим, представнику потерпілого та направити потерпілому.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя: ОСОБА_1