В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"09" січня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0015117 від 08.11.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 22.11.2017 між ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК Українита безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений, в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примиренняі призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК Українив повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Потерпіла, розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважала за необхідне угоду затвердити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК Українита КК України, тож просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені заходи.

Суд, заслухавши думку сторін угоди, прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК України) та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК Українивизнаючи, шляхом її укладення доведеним, що останній 08.11.2017 року приблизно о 08 год. 45 хв. перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 445, що рухалось в сторону станції метро «Дарниця», а саме за адресою: м. Київ, вул. Івана Сергієнка, 1, побачив потерпілу ОСОБА_4 , у якої на правому плечі перебувала жіноча сумка, і в цей момент у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме вмісту жіночої сумки останньої.

Реалізуючи свої злочинні наміри, діючи з корисливих мотивів, з метою власного незаконного матеріального збагачення, ОСОБА_5 , упевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив замок на жіночій сумці потерпілої ОСОБА_6 та дістав з неї гаманець чорного кольору, вартістю 100 гривень, в якому перебували дисконтні картки, які матеріальної цінності не становлять, грошові кошти в сумі дві гривні та один долар США, а також мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy J5» імеі1: НОМЕР_1 та імеі2: НОМЕР_2 , вартістю 7532 гривні 04 копійки, в якому перебувала картка мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , вартістю 25 гривень 00 копійок, на рахунку якої перебували кошти в сумі 2 гривні 00 копійок, який перебував у прозорому силіконовому чохлі ТМ «GlobalCase Samsyng J5», вартістю 249 гривень 00 копійок, після чого поклав вказані речі до кишені власного пальто та вийшов із вказаної маршрутного таксі.

Довівши свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 , зберігаючи при собі викрадене майно, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріального збитку на загальну суму 7937 гривень 04 копійки.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 вчиненив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки своїми умисними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме 3 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання згідно ст. 75 КК України з іспитовим терміном у 2 роки та покладенням обов`язків з числа регламентованих ст. 76 КК України.

Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примиреннявикладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступіня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом, у підготовчому судовому засіданні, встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу Українита закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Щодо питання покладення обвоязків із числа регламентованих ст. 76 КК України, то суд враховує, що ст. 75 того ж Кодексу передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді... позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням, а у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом, з огляду на, що, як термін іспитового строку, так і перелік обов`язків визначає самостійно з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступіня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє та вважає за необхідне визначити іспитовий строк у 2 роки із покладенням обов`язків регламентованих п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примиренняміж сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Питання речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд

у х в а л и в:
Затвердити угоду про примирення укладену 22.11.2017 між ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0015117 від 08.11.2017.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК Українита призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази у рамках кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0015117 від 08.11.2017, які передані на зберігання ОСОБА_4 , залишити у її володінні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

С у д д я : ОСОБА_1