Єдиний унікальний номер 725/3366/17
Номер провадження 1-кп/725/190/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.09.2017 року м. Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
та представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Розтоки, Путильського району, Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, працюючого на посаді начальника відділу продажу ТОВ «УЛФ-Фінанс», раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_5 , 01.06.2017 о 22 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем марки «ВМW-320», номерний знак Республіки Литва НОМЕР_1 , в темну пору доби, рухався по вул. Винниченка в м. Чернівці, яка освітлювалась міським електроосвітленням. зі сторони вул. Руської в напрямку вул. Кармелюка, на швидкості більше 60 км/год., що перевищує допустиму в межах населеного пункту.
Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований в межах перехрестя з вул. Комунальників, навпроти будинку № 31 вул. Макаренка та позначений інформаційно-вказівним знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід», а також горизонтальною розміткою 1.14.2 «Зебра», водій ОСОБА_5 , не врахувавши дорожню обстановку та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити небезпеку для руху, а саме пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на останнього.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до висновку СМЕ № 382 від 03.07.2017 року, спричинено смерть, яка настала від закритого зламу тіла 7-го грудного хребця з розривом спинного мозку на даному рівні у поєднанні з вдавленим фрагментарним переломом правої скроневої кістки з розривом підоболонкових крововиливів та забоїв головного мозку.
Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_5 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.3 та 12.4 встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:
- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно
реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
-п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
- п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав в повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що дорожньо-транспортну пригоду, яка призвела до смерті ОСОБА_7 він вчинив з необережності. Висловив свої співчуття потерпілій ОСОБА_8 , якій ним виплачено грошову компенсацію, хоча він усвідомлює, що життя людини неоцінене. Вказав, що також надав потерпілим розписку в якій зобов`язується здійснити решту виплату частинами на протязі певного періоду. Просив не позбавляти його водійського посвідчення, оскільки права водія йому потрібні для роботи.
Захисник в судовому засіданні просив, при призначенні покарання ОСОБА_5 врахувати характеризуючи дані про особу обвинуваченого, вчинення злочину з необережності, його щире каяття, усвідомлення суспільної небезпеки неуважності під час керування джерелом підвищеної небезпеки та в подальшому останній не буде легковажно відноситись до правил дорожнього руху. Крім того, просив прийняти до уваги, що потерпіла претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_5 не має та останній виплатив їй грошову компенсацію. За таких обставин, просив призначити ОСОБА_5 мінімальне покарання.
Представник потерпілого в судовому засіданні просив ОСОБА_5 суворо не карати та при призначенні йому покарання врахувати факт відшкодування шкоди потерпілій та відсутність з її боку претензій.
Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, направила до суду нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи без її участі, в якій також вказала, що завданні їй збитки відшкодовані відповідно до розписки від 21.08.2017 року та вона немає матеріальних і моральних претензій до обвинуваченого.
Враховуючи, що фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 та кваліфікація його дій учасниками процесу не оспорюється, суд, роз`яснивши їм порядок та наслідки розгляду справи в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, зокрема те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, та переконавшись при цьому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, а також відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, визнає недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився лише допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи всі докази у справі в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведеною у повному обсязі і органом досудового розслідування вірно кваліфіковано його дії як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст.ст. 65-67 КК України враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини справи, особу винного та його відношення до скоєного, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують його покарання.

Зокрема, обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги те, що вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення належить до категорії тяжких злочинів.

Також судом враховуються і дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працевлаштований, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей немає.

При цьому, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відшкодування шкоди потерпілій, суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Так, згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставин, суд ураховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, визнання вини, а також щире каяття та сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди, а також відсутність обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, приходить до висновку, про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України, приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Саме такий вид покарання на погляд суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, при цьому суд вважає за можливе не застосовувати до ОСОБА_5 додаткового покарання передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим з необережності, останній усвідомив суспільну небезпеку вчиненого, щиро розкаявся, відшкодував завдану шкоду, а також враховуючи те, що транспортний засіб є його джерелом доходу.

Цивільний позов не заявлено. Міра запобіжного заходу до обвинуваченого не обиралась.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 65-67 КК України ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання і періодично з`являтись в уповноважений орган з питань пробації для відповідної реєстрації.

Речовий доказ - марки «ВМW-320», номерний знак Республіки Литва НОМЕР_1 повернути ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на залучення експертів в сумі 1878,53 грн.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку з підстав визначених ч. 3ст. 394 КК України.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому негайно.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1