Справа №473/3534/17 10.11.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/594/17 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: п. 2 ч. 1 ст. 309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 , ОСОБА_9
підозрюваний ОСОБА_7
захисник ОСОБА_6 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2017 року підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23 грудня 2017 року включно.
Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, вважає, що підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 не було. На переконання апелянта, жодних доказів, які б підтверджували причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, не встановлено, а отже і підозра є необґрунтованою. Зазначає, що жоден з вказаних слідчим в клопотанні ризиків не підтверджений наявними в матеріалах провадження доказами.
На переконання апелянта, посилання на ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є ніщо більше ніж припущення, так як прокурор та слідчий не надав жодних доказів неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , а також порушення останнім раніше покладених на нього обов`язків. Обставина про те, що ОСОБА_7 ніде не працює, та постійного доходу не має, також не відповідає дійсності, адже останній протягом всього літа працював в м. Коблево, Березанського району, Миколаївської області та повернувся до м. Вознесенськ лише в кінці вересня 2017 року, після закриття сезону, тобто він працював неофіційно, що на сьогоднішній день законом не заборонено та не є ризиком взагалі. А посилання на тяжкість злочину є безпідставним, оскільки це суперечить Конституції України та статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, яка "не містить такої підстави для арешту".
Також, апелянт вважає, що ризик незаконно впливати на потерпілих та свідків, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні не обгрунтований доводами та доказами слідчого чи прокурора, так як по справі взагалі відсутні потерпілі, а також відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 може вчиняти вказані дії та відсутні відомості, що ОСОБА_7 раніше вчиняв вказані дії. Відсутні заяви з боку свідків та інших учасників процесу, про те, що ОСОБА_7 вчиняв вказані дії по відношенню до вказаних осіб. Тим більше, якщо такі факти матимуть місце про це повідомлять ті ж самі учасники процесу. Також в матеріалах справи відсутній будь-які доручення оперативним підрозділам про встановлення свідків та очевидців вказаного кримінального правопорушення.
Зазначає, що у даному випадку припущення та сумніви сторона обвинувачення тлумачить саме на свою користь, та на шкоду підозрюваному ОСОБА_7 , що є не припустимим та протизаконним.
Стверджує, що в клопотанні взагалі не має посилань та обгрунтуваня відмови або не застосування більш м`якого запобіжного заходу, пояснень чому їх не можливо застосувати до ОСОБА_7 .
Вказує, що під час винесення рішення про застосування запобіжного заходу слідчим суддею не було враховано, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, не судимий, має на вихованні неповнолітнього сина, матеріальна шкода в даному кримінальному провадженні не завдана, злочин не спрямований проти життя та здоров`я, а тому, на переконання апелянта, утримання ОСОБА_7 під вартою є незаконним.
Крім цього, зазначає, що слідчим суддею під час застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначено розмір застави як альтернативного запобіжного заходу та, в порушення Кримінального процесуального кодексу України, не обґрунтовано це у рішенні незастосування застави.
Вказує, що, у супереч положенням ч. 4 ст. 182 КПК України, постановляючи ухвалу, слідчий суддя, виклавши зміст положень кримінального процесуального закону, не виклав свій висновок з приводу визначення суми застави, не обґрунтувавши і не мотивувавши таке своє рішення.
Отже, зазначені обставини, на переконання апелянта, дають цілком достатні, обґрунтовані та переконливі підстави вважати ухвалене слідчим суддею суду першої інстанції судове рішення незаконним і таким, що не відповідає положенням кримінального процесуального закону.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
В клопотанні зазначено, що ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці, способом придбав обріз одноствольної гладкоствольної мисливської рушниці моделі «ЗК», серії № НОМЕР_1 , 1952 р.в., 20-го калібру, який приніс до свого домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав, без передбаченого законом дозволу до проведення обшуку, а саме 25 жовтня 2017 року.
25 жовтня 2017 року у періоду часу з 08.25 год. по 14.30 год., працівниками поліції Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області в ході проведення обшуку місця мешкання ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у гаражному приміщенні виявлено та вилучено: обріз, виготовлений способом саморобної переробки одноствольної гладкоствольної мисливської рушниці моделі «ЗК», серії № НОМЕР_1 , 1952 р.в., 20-го калібру шляхом відпилювання прикладу до шийки ложа та вкорочення ствола до залишкової довжини 276 мм., який являється вогнепальною зброєю придатною до проведення пострілів патронами 20-го калібру до гладкоствольної мисливської зброї, який ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав за місцем свого мешкання без передбаченого законом дозволу.
Крім того, під час вищевказаного обшуку, працівниками поліції Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області за місцем мешкання ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у гаражному приміщенні виявлено та вилучено: згортки із сухою, подрібненою, рослинною речовиною із запахом рослини коноплі та сухі, підв`язані в районі стелі, гілки із суцвіттям рослини із запахом коноплі в загальній кількості 34 штуки.
25.10.2017 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
26.10.2015 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 263 КК України та допитано в якості підозрюваного.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя послався на те, що в судовому засіданні були надані докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєні даного злочину, підтверджується слідуючими доказами: протоколом обшуку від 25 жовтня 2017 року, під час якого за місцем мешкання ОСОБА_7 був виявлений та обріз мисливської рушниці із маркуванням № НОМЕР_2 , висновком експерта №603 від 26.10.2017 року, згідно якого, предмет, наданий на експертизу є вогнепальною зброєю обрізом, довідкою старшого інспектора ДС Вознесенського ВП від 26.10.2017 року про те, що ОСОБА_7 дозвіл на придбання та зберігання будь-якої зброї не надавався.
Також, слідчий суддя вказав, що у судовому засіданні під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 прокурором доведено існування ризиків, передбачених п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у виді можливості підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яким законом передбачене покарання від 3 до 7 років позбавлення волі, в силі ст. 89 КК України не судимий, але раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків, так, як він проживає в будинку який не належить йому або членам його сім`ї, з дружиною розлучений, його неповнолітня дитина проживає з матір`ю, що підтверджується характеристикою домкому від 25.120.2017 року. Про відсутність міцних соціальних зв`язків також свідчить факт того, що відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_3 , належить матері та батьку підозрюваного в рівних частках. Згідно характеристики домкому батьки ОСОБА_7 мешкають в даній квартирі разом, при цьому мати підозрюваного надала заяву про те, що вона погоджується на те, що суд обрав ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за її місцем проживання, а батько такої заяви не надав, що, на переконання слідчого судді, викликає у суду сумніви в їх добрих взаємовідносинах та бажанні батька, щоб син проживав разом з ним.
Крім того, слідчий суддя зазначив, що підставу обрання запобіжного заходу можливість вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджує також факт виявлення та вилучення під час проведення обшуку за місце мешкання підозрюваного фрагменти тканини чорного кольору маски «Балаклава», на якій маються отвори-вирізи та гумової маски бежевого кольору у вигляді спотвореного обличчя, що у сукупності з обґрунтованою підозрою ОСОБА_7 в скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, привело слідчого суддю до переконання можливості вчинити ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя вказав, що виходить з вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, а також, що прокурором у судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що виходить з вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя вказав, що в судовому засіданні під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою, прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, тобто наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, поданого до суду відносно підозрюваного ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу, що, на переконання слідчого судді, дає підстави для задоволення даного клопотання.
Слідчий суддя не знайшов підстав для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без змін, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, частково виходячи з наступного.
При застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею додержані вимоги ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначив про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Наявні докази, які містяться в матеріалах кримінального і судового провадження, є достатніми для підозри ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину на момент його повідомлення, а тому ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
З урахуванням наведеного, доводи захисника стосовно відсутності доказів на підтвердження обґрунтованості підозри є неприйнятними.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування ні слідчим суддею суду першої інстанції, ні апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянта в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.
Крім того, в матеріалах судового провадження містяться дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а саме те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вагомості доказів, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у його вчиненні, даних про особу підозрюваного, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Доводи апелянта про те, ОСОБА_7 є особою молодого віку, не судимий, має на вихованні неповнолітнього сина, працював неофіційно протягом всього літа в с. Коблеві, матеріальна шкода в даному кримінальному провадженні не завдана, злочин не спрямований проти життя та здоров`я, є несуттєвими, тому як ці факти істотно не знижують ступінь наявних щодо ОСОБА_7 ризиків.
Разом з тим, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , в порушення положень ч. 3 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Згідно положень ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Зважаючи на обставини даного кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку щодо необхідності призначити заставу підозрюваному ОСОБА_7 у розмірі 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 684 000 гривень.
На переконання апеляційного суду, саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України.
З огляду на наведене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, як така, що містить вимоги про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали.
Керуючись ст. 405, 407, 412, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2017 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23 грудня 2017 року включно, - скасувати та постановити нову ухвалу.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
Строк тримання під вартою рахувати з часу фактичного затримання ОСОБА_7 , тобто, з 25 жовтня 2017 року 15 години 37 хвилин.
Строк дії ухвали закінчується о 15 годині 37 хвилин 23 грудня 2017 року.
У разі внесення застави у розмірі 1 684 000 (один мільйон шістсот вісімдесят чотири тисячі) гривень покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:
-прибувати до слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП України в Миколаївській області за першою вимогою;
-не відлучатися за межі міста Вознесенська Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду до закінчення досудового розслідування;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави, слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: