Постанова
Іменем України

22 березня 2018 року

м. Київ
справа № 756/5682/16-к
провадження № 51-489 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003108, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Саратова Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Оболонського районного суду м. Києва від 23 грудня 2002 року за ч. 1 ст. 152, ч. 3 ст. 152 КК України до визначеного відповідно до ст. 70 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 3 роки обмеження волі.
Вироком вирішено питання речових доказів у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він, 26 березня 2016 року близько 03.30 год., у АДРЕСА_1 , в ході спільного розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_7 під час конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, наніс останньому два удари дерев`яною дошкою по голові, внаслідок чого потерпілому було заподіяно тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 , просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Вважає рішення суду про призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України безпідставним та вказує, що з огляду на наявні у справі дані про особу останнього, призначене засудженому покарання не сприятиме його виправленню та попередженню нових злочинів. Зазначає, що суд апеляційної інстанції при залишенні апеляційної скарги прокурора без задоволення, в якій він не погоджувався з призначеним ОСОБА_6 покаранням із застосуванням ст. 69 КК України, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, не перевірив належним чином всіх її доводів та обґрунтованих відповідей на них не дав.
Під час касаційного розгляду прокурор частково підтримав касаційну скаргу та вважав, що необхідно скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Позиції інших учасників судового провадження
В запереченнях на касаційну скаргу та під час касаційного розгляду засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги прокурора, вважав, що оскаржувані судові рішення слід залишити без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діяння за ч. 1 ст. 121 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
За змістом ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
У кожному випадку застосування ст. 69 КК України суд зобов`язаний у своєму рішення зазначити, які саме обставини справи або дані про особу винного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий, дані про особу засудженого, який визнав свою вину у скоєному, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної шкоди, обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.
Все наведене в своїй сукупності суд розцінив як обставини, які істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, в зв`язку з чим прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі.
Однак з таким рішенням колегія суддів погодиться не може та вважає, що воно прийнято без урахування належним чином усіх даних про особу ОСОБА_6 , який, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний тяжкий злочин, перебуваючи, при цьому, у стані алкогольного сп`яніння. Колегія суддів вважає, що вказані у вироку суду обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, що стали підставами застосування положень ст. 69 КК України, у даному конкретному випадку, не є такими, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Приймаючи рішення про призначення ОСОБА_6 більш м`якого виду основного покарання санкції ч. 1 ст. 121 КК України, суд взагалі його не обґрунтував.
Переглядаючи вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою прокурора, в якій він ставив питання про його скасування та ухвалення нового в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженого через застосування положень ст. 69 КК України, суд апеляційної інстанції не дав переконливих відповідей на всі її доводи та залишив його без зміни.
Відповідно до вимог ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення, в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Однак, суд апеляційної інстанції не дотримався наведених вимог кримінального процесуального закону та не перевірив належним чином наведених в апеляційній скарзі прокурора доводів, рішення про законність вироку суду першої інстанції в частині призначеногоОСОБА_6 покарання не обґрунтував.
За таких обставин, касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду апеляційної інстанції скасуванню, як така, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.
Під час нового розгляду, апеляційний суд повинен ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора з приводу явної несправедливості призначеного покарання, належно оцінити відомості про особу винного, обставини, які впливають на призначення покарання та застосування положень ст. 69 КК України, і прийняти законне, обґрунтоване й умотивоване рішення, маючи на увазі, що за тих самих даних про особу ОСОБА_6 та обставин, які пом`якшують покарання, призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України слід вважати таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Керуючись статтями 433, 434, 436 438, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів

ухвалила:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції задовольнити частково. Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3