Справа № 368/879/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1011/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 19.09.2017

УХВАЛА
Іменем України
19 вересня 2017 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
представника колонії в режимі відеоконференції: ОСОБА_7
засудженого в режимі відеоконференції: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 26 липня 2017 року, -

в с т а н о в и л а:
ОСОБА_8 засуджений вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2014 року за ч.2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Вироком Апеляційного суду Львівської області від 23.10.2014 року вирок Пустомитівського райсуду скасовано в частині призначення покарання та призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Адміністрація Державної установи Кагарлицької ВК №115 та спостережна комісія при Кагарлицькій райдержадміністрації Київської області звернулися до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від призначеного основного покарання, мотивуючи тим, що останній, відбуваючи покарання має хорошу поведінку, приймає активну участь у громадському житті відділення та установи, а також добросовісно відноситься до праці та громадських доручень, за зразкову поведінку має від адміністрації установи 3 заохочення та не має дисциплінарних стягнень.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 26.07.2017 року у задоволенні вище зазначеного подання відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, а процес виправлення ОСОБА_8 не досягнув тієї стадії, що відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним. При цьому, суд врахував особу засудженого, тяжкість злочину, те, що під час ДТП один потерпілий загинув, а інший одержав тяжкі тілесні ушкодження, а також те, що строк не відбутого покарання становить 2 роки 145 днів, а звільнення від покарання буде суперечити принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин. Крім цього, судом враховано, що засудженим не відшкодовані потерпілим моральні збитки, спричинені кримінальним правопорушенням.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він за сумлінну поведінку та ставлення до праці має заохочення та позитивні характеристики, у нього відсутні будь-які стягнення, перерахунку строку відбування покарання за законом ОСОБА_9 у нього не було, а тому на його думку суд безпідставно відмовив в застосуванні до нього ст. 81 КК України.

Посилання суду на відсутність з його боку відшкодування потерпілим моральної шкоди не є підставою для відмови у застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Крім цього, за час відбування покарання у Львівській УВП №19 і Кагарлицькій ВК №115, виконавчі листи від потерпілих не надходили, а від відшкодування спричинених потерпілим кримінальним правопорушенням збитків він не відмовляється .

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, думку засудженого, який апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, представника колонії, який залишив вирішення питання на розсуд суду, прокурора, яка проти апеляційної скарги засудженого заперечувала, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

П.2 ч.1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення апеляційною інстанцією є зокрема невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно п.2 ч.1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин, при цьому якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 засуджений вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2014 року за ч.2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Вироком Апеляційного суду Львівської області від 23.10.2014 року вирок Пустомитівського райсуду скасовано в частині призначення покарання та призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки (а.с. 2-14).

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 обчислюється з 18.12.2014 року, кінець строку відбування покарання 18.12.2019 року, ? строку покарання 18.06.2017 року (а.с. 1).

Згідно характеристики від 06.07.2017 року та довідки про стягнення і заохочення засуджений ОСОБА_8 міру покарання відбуває з 18.12.2014 року. За час перебування у Львівській УВП №19 зарекомендував себе з позитивної сторони, був працевлаштований в господарчій обслузі, мав два заохочення від керівництва установи, дисциплінарних стягнень не мав.

У Кагарлицькій виправній колонії Київської області (№115) ОСОБА_8 відбуває покарання з 01.03.2017 року. За період перебування в колонії засуджений дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня в установі, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує, дотримується ввічливого ставлення з персоналом та виконує їх законні вимоги, працевлаштований різноробочим в їдальні установи, дбайливо ставиться до майна установи, із рідними і близькими підтримує зв`язки шляхом телефонних розмов і побачень, пройшов курс підготовки до звільнення, має три заохочення та не має дисциплінарних стягнень.

Згідно висновку вказаної характеристики, засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник Кагарлицької ВК №115 в судовому засіданні пояснив, що засуджений ОСОБА_8 відбуваючи покарання має хорошу поведінку, добросовісно відноситься до праці, має заохочення і немає дисциплінарних стягнень, а тому він вважає за доцільне задовольнити подання колонії.

Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, вчиненого з необережності, відбув більше половини строку призначеного вироком покарання, працевлаштований, до роботи ставиться сумлінно, порушень вимог режиму утримання не допускає, має заохочення та немає стягнень, з іншими засудженими не конфліктний, дотримується ввічливого ставлення з персоналом, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення і до нього можливе застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Посилання суду першої інстанції на те, що засудженим за час відбування покарання не відшкодовані потерпілим моральні збитки, спричиненні кримінальним правопорушенням не є підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні. Крім того, згідно довідки Кагарлицької виправної колонії від 06.07.2017 року виконавчі документи відносно засудженого ОСОБА_8 до бухгалтерії установи не надходили (а.с. 36).

За таких обставин, ухвала Кагарлицького районного суду Київської області від 26 липня 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення апеляційним судом, яким слід задовольнити подання державної установи Кагарлицької ВК №115 погодженого з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 26 липня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні подання державної установи Кагарлицької ВК №115 погодженого з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою подання державної установи Кагарлицької ВК №115 погодженого з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , задовольнити.
Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування основного покарання, призначеного вирокомАпеляційного суду Львівської області від 23.10.2014 року, умовно-достроково з Кагарлицької виправної колонії № 115 на невідбуту частину строку.
Судді /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_10
/підпис/ ОСОБА_4