Справа № 203/4383/17
Провадження № 1-кп/0203/203/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.03.2018 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000330 від 02.10.2017 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, проходить службу в Міністерстві Оборони України на посаді старшого саперу інженерно-саперного взводу НОМЕР_1 бригади НОМЕР_2 батальйону, військової частини НОМЕР_3 , раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,
в с т а н о в и в:
01.10.2017 року, ОСОБА_5 знаходився на військових навчаннях в смт. Гвардійське Дніпропетровської області, де отримав у військовій частині НОМЕР_4 для виконання бойового завдання, дві власне частини запалу УЗРГМ, УЗРГМ-2, один мінний детонатор МД-5М, та чотири мотки (фрагменти) металевого дроту з карабінами, які поклав у належний йому дорожній рюкзак. 02.10.2017 року ОСОБА_5 покинув розташування військової частини НОМЕР_4 та через залізничний вокзал станції Дніпро-Головний мав намір виїхати у м. П`ятихатки, маючи при собі належний йому рюкзак, в якому знаходились вищезазначені боєприпаси. В цей же день, 02.10.2017 року, приблизно о 15 год. 40 хв., ОСОБА_5 , знаходячись в будівлі залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, розташованого в адміністративно-територіальних межах Центрального району міста Дніпро, де під час перевірки працівниками поліції документів, що посвідчують його особу, на запитання, чи має він при собі предмети, обіг яких заборонений, повідомив, що має при собі вищезазначені боєприпаси. Після цього, в період часу з 15 год. 40 хв. до 16 год. 10 хв., під час огляду ОСОБА_5 видав працівникам поліції з належного йому рюкзака: дві частини запалу УЗРГМ, УЗРГМ-2, які являються частинами уніфікованих запалів типу УЗРГМ, УЗРГМ-2, промислового виготовлення, відносяться до категорії боєприпасів та придатні для використання за цільовим призначенням, а саме до створення вибуху та один мінний детонатор МД-5М, який являється частиною мінного універсального вибухника типу МУВ, промислового виготовлення, відноситься до категорії боєприпасів, та придатний для використання за цільовим призначенням, а саме до створення вибуху, які він придбав та носив без передбаченого законом дозволу.
В судовому засіданні між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000330 від 02.10.2017 року, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачені дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України, який беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, а саме: покарання із застосуванням ст. 69 КК України у позбавленні волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 58 КК України сторони погоджуються на заміну двох років позбавлення волі на призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді двох років службового обмеження для військовослужбовців, з відрахуванням із суми грошового забезпечення 10 (десяти) відсотків в дохід держави. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду.
Прокурор також просив затвердити угоду, висловивши думку, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Вислухавши думку учасників провадження та ознайомившись із обвинувальним актом, угодою про визнання винуватості, суд приходить до наступного.
Згідно п. 2 ч.1 ст. 470 КПК України встановлено, що прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати характер і тяжкість обвинувачення (підозри).
Суд також зобов`язаний, перевіряючи угоду на відповідність закону, враховувати ступінь тяжкості вчиненого правопорушення.
При цьому, відповідно до п.п. 2 ч.7 ст.474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
Відповідно до умов зазначеної угоди про визнання винуватості сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до (2 двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 58 КК України сторони погоджуються на заміну двох років позбавлення волі на призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді двох років службового обмеження для військовослужбовців, з відрахуванням із суми грошового забезпечення 10 (десяти) відсотків в дохід держави.
Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 пред`явлено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , згідно із ст. 12 КК України, є тяжкким злочином, від якого потерпілих немає.
В той же час відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, оцінюючи у сукупності ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема і його суспільну небезпечність, особу винного, і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, приходить до висновку, що призначення ОСОБА_5 покарання узгоджене в угоді є недоцільним, оскільки таке покарання не відповідатиме тяжкості вчиненого ним злочину, не сприятиме запобіганню вчиненню нових злочинів іншими особами, а отже не відповідає інтересам суспільства.
У зв`язку із викладеним, суд вважає необхідним відмовити у затвердженні угоди від 02 березня 2018 року про визнання винуватості укладеної між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 ..
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 372, 470,п.2 ч.7 ст. 474 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Відмовити у затвердженні укладеної угоди від 02 березня 2018 року про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Продовжити судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000330 від 02.10.2017 року відносно ОСОБА_5 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, у загальному порядку.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає законної сили в момент ухвалення.
Суддя Кіровського районного
Суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1