АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1258/17 Номер провадження 11-кп/786/787/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника виправної колонії засудженогоОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 червня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпро, громадянину України, з середньою освітою, одруженому, засудженому 10 квітня 2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.286 КК України на 9 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки,

відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2012 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_8 не відбув половини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин, що передбачено приписами ст.81 КК України.
За змістом апеляційної скарги засуджений не погоджується з рішенням суду та просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
При цьому зазначає про подання клопотання про умовно-дострокове звільнення завчасно. Вказує, що поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки за період відбування покарання має лише заохочення.
Заслухавши доповідь судді, засудженого, який просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, пояснення представника колонії про те, що ОСОБА_8 подав заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не відбувши половини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин, міркування прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним не менше половини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.

Таким чином, підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим свого виправлення (ч.2 ст.81 КК України) та фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому строку покарання (ч.3 ст.81 КК України).

Пленум Верховного Суду України у пункті 5 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч.3 ст.81 КК України.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2012 року визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст.286 КК України на 9 років позбавлення волі.
При цьому початок строку покарання встановлений 16 травня 2013 року, зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 17 квітня по 24 червня 2008 року, а кінець строку визначений 2 січня 2022 року, з урахуванням застосування до засудженого положень ч.5 ст.72 КК України.
Тобто, ОСОБА_8 на час розгляду судом його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не відбув половини призначеного йому строку покарання за необережний тяжкий злочин.
Отже, висновки суду про неможливість звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково є правильними та узгоджуються з наведеними вимогами закону.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.372 КПК України. Порушень закону, які були б підставою для скасування ухвали суду не встановлено.
Керуючись ст.404, ст.405, ст.407, ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 червня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4