Справа №486/26/18 25.01.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 . ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 січня 2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Смоліне Маловисківського району Кіровоградського району, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000031.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 13 березня 2018 року.
Визначено заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, що складає 52 860 грн.
Постановлено, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_5 покласти обов`язки: прибувати за кожною вимогою до старшого слідчого СВ Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця мешкання та роботи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді Южноукраїнського районного суду Миколаївської області від 13.01.2018 р. відносно підозрюваного ОСОБА_5 , обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Узагальнені доводи апелянта.
Захисник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають обставинам кримінального правопорушення, істотно порушують норми КПК України та норми Європейського права у зв`язку з незаконним затриманням особи та необґрунтованим обранням відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.
На думку апелянта, жоден з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим або прокурором не доведений та в клопотанні слідчого безпідставно зазначено про можливість впливу підозрюваного на потерпілих та свідків.
Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, захисник зауважує на тому, що обрання такого запобіжного заходу, як тримання особи під вартою, вимагає переконливого обґрунтування органами влади і будь яке перешкоджання провадженню має підтверджуватися фактичними даними. З огляду на це, висновок суду про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку апелянта є незрозумілим.
Вважає, що при наявності підстав обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, до останнього обрано занадто суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вказує на те, що підозрюваний ОСОБА_5 затриманий сином потерпілого неповнолітнім ОСОБА_9 та його товаришами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , близько 00.04 год., біля будинку № 31 по пр. Незалежності в м. Южноукраїнську Миколаївської області біля мопеду «Suzuki Leds DX» при його розборі. Під час затримання, до приїзду працівників поліції, ОСОБА_5 розповів, що мопед не уганяв, а розібрати його попрохав знайомий на ім`я ОСОБА_12 , який за декілька хвилин до затримання ОСОБА_5 піднявся до під`їзду № 5, що зафіксовано в протоколах допиту сина потерпілого ОСОБА_9 та його товаришів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а тому доказів, які б прямо вказували на те, що ОСОБА_5 уганяв мопед, слідством не надано.
Зазначає, що судом не прийнято до уваги тих обставин, що підозрюваний ОСОБА_5 , за довідкою Костянтинівської селищної ради характеризується позитивно, працює без укладання трудового договору, має міцні соціальні зв`язки, мешкає в приватному будинку разом зі своєю матір`ю ОСОБА_13 та підопічною матері ОСОБА_14 .
Враховуючи те, що ОСОБА_5 , перебуває на обліку «Д» у лікаря психіатра з 2012 року з діагнозом розлад особистості змішаного ґенезу з фобіями стійкий церебрастенічний синдром, щорічно стаціонарно проходить курс реабілітаційного лікування в Миколаївській обласній психіатричній лікарні, вважає, що тримання ОСОБА_5 під вартою незаконне, а затримання не обґрунтоване.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, 11.01.2018 р. у період часу з 21.30 год. по 23.40 год. знаходився в дворі будинку АДРЕСА_2 , де біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 помітив припаркований мопед «Suzuki Leds DX», належний ОСОБА_15 . У ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним мопедом, реалізуючи який, переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи умисно та повторно, останній підійшов до вказаного мопеду, та взявши його за кермо, розпорядився ним на свій розсуд, покотивши його до буд. АДРЕСА_4 , де при спробі розбору передньої частини мопеду був помічений користувачем майна ОСОБА_9 та в подальшому затриманий працівниками поліції.
12.01.2018 р. о 02.30 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
12.01.2018 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Слідчий звернувся до суду із клопотанням про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Мотивуючи своє клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, не має постійного заробітку, не має міцних соціальних зв`язків, маючи не погашені та не зняті судимості за вчинення умисних майнових злочинів, повторно вчинив новий умисний злочин проти власності, після звільнення з місць позбавлення волі протягом 2017 року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення адміністративного нагляду, а тому може незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інші кримінальні правопорушення.
Врахувавши, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, не має постійного місця роботи, стабільного заробітку, раніше судимий, має не погашенні та не зняти судимості за вчинення умисних злочинів проти власності, повторно вчинив злочин проти чужого майна, є суспільно небезпечним, суд дійшов висновку про існування таких ризиків, як можливість вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду, що може перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, запобігти яким зможе лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд дійшов наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, зокрема, дані протоколів: огляду місця події від 12.01.2018 р. складених о 00.35 год. та о 01.15 год. в яких зафіксовано факт зникнення мопеду «Suzuki» належного ОСОБА_15 та місцезнаходження викраденого мопеду; допиту потерпілого ОСОБА_15 від 12.01.2018 р., який повідомив про обставини, за яких йому стало відомо про викрадення мопеду, який йому належить; допиту свідка ОСОБА_9 від 12.01.2018 р., який користувався мопедом, належним ОСОБА_15 та повідомив про обставини його викрадення і знайдення його в іншому місці разом з іншою особою, яка розбирала мопед, та яку він сфотографував на свій телефон; огляду речі від 12.01.2018 р., відповідно якого оглянуто телефон, що належить ОСОБА_9 , де міститься зображення особи, яка розбирала викрадений мопед, яким виявився ОСОБА_5 та інші матеріали клопотання свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 .
За наведеного, доводи захисника про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_16 у вчиненні злочину, з посиланням на показання свідків, відсутності прямих доказів того, що саме ОСОБА_5 угнав мопед та не перевірення слідством версії останнього про те, що мопед прикотила особа на ім`я ОСОБА_12 .
Відповідно рішень Європейського суду з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів дійшов вірного висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.
Матеріали кримінального провадження містять і дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення оскільки ОСОБА_5 будучи обвинуваченим, в іншому кримінальному провадженні, в якому обвинувальний акт направлений до суду, про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, знову підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, підозрюваний має не зняту та непогашену судимість за вчинення тяжкого корисливого злочину, після звільнення 12.01.2017 р. з місць позбавлення волі порушував правила адміністративного нагляду, не має постійних джерел доходу, не має сім`ї (дружини, дітей), що свідчить про відсутність достатніх стримуючих факторів, які виключали б можливе залишення ним місця мешкання, з метою переховування від органів досудового розслідування та суду.
З огляду на наведене, доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, а твердження про відсутність ризику можливого впливу на потерпілого та свідків, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки наявність такого ризику слідчим суддею не встановлено.
Проживання ОСОБА_5 із матір`ю та перебування його на обліку в Миколаївській обласній психіатричній лікарні на думку апеляційного суду, не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Крім того будь-яких даних про неможливість перебування ОСОБА_5 під вартою, за станом здоров`я, суду не надано.
Не заслуговують на увагу й доводи апелянта про наявність підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки наявні у матеріалах клопотання дані, дають достатні підстави вважати, що обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу, як вчиняти інші кримінальні правопорушення так і переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає і апелянтом в апеляційній скарзі не наведено, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 січня 2018 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді
_____________________ _________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3