Справа № 464/7506/17
пр.№ 1-кп/464/104/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.02.2018 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

законного представника обвинуваченої ОСОБА_4 ,

неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003345 від 09.10.2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, з незакінченою середньою освітою, учениці 9Б класу СЗШ №86, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Неповнолітня ОСОБА_5 скоїла умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин:

ОСОБА_5 16.09.2017 року близько 18.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , таємно, шляхом вільного доступу, викрала золоту каблучку жовтого кольору з перлинкою та фрагментами білого золота, вагою 2,33 грама, вартістю 6200 грн., яка належала ОСОБА_7 . В подальшому викрадену каблучку реалізувала, а отримані гроші витратила на власні потреби.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 заподіяла матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 6200 грн., завдані збитки відшкодовані.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю.

Оскільки обвинувачена повністю визнала винуватість у вчиненому злочині, після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду всіх учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченою зазначеного злочину.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 , повністю визнавши свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, надала пояснення аналогічні поясненням, викладеним у фабулі обвинувачення. У скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, а також досудову доповідь про неповнолітю обвинувачену, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Провина ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується свідченнями самої обвинуваченої, яка в судовому засіданні підтвердила, що 16.09.2017 року таємно викрала золоту каблучку, яку в подальшому реалізувала, а отримані кошти витратила на власні потреби.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченої, суд вважає, що ОСОБА_5 скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до ст.ст.65-67, 103 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, вчинення обвинуваченою умисного середньої тяжкості злочину, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, формально-позитивно характеризується за місцем проживання, умови її життя та виховання, рівень розвитку та інші особливості неповнолітньої.

Суд враховує як обставини, що обтяжують покарання, так і обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, для обвинуваченої ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину неповнолітньою, а також те, що вона щиро покаялась та добровільно відшкодувала завдані збитки.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Виходячи з наведеного, враховуючи дані про особу, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 за скоєний злочин покарання, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі.

Але, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, даних, які характеризують особу обвинуваченої, умови її життя та виховання, рівень розвитку та інші особливості неповнолітньої, те, що вона вперше притягається до кримінальної відповідальності, щодо неї відсутні дані про притягнення до адміністративної відповідальності, що вона формально-позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем навчання, наявність кількох обставин, що пом`якшують її вину, покарання та значно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, поведінку обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення та під час розгляду обвинувального акту в суді, згоду матері, суд вважає за можливе застосування до неї замість кримінального покарання примусові заходи виховного характеру.

Частина 1 ст. 105 КК України передбачає, що неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру (ч. 2 ст. 105 КК України).

Виходячи з викладеного, суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно звільнити від покарання із застосуванням до неї примусових заходів виховного характеру, таких як застереження та передача під нагляд матері, що буде справедливим та достатнім для покарання обвинуваченої за скоєне правопорушення, та для попередження скоєння нею правопорушень у майбутньому.

Речові докази необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.

Витрат на залучення експертів немає.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 65-67, 103, 105, ч. 1 ст. 185 КК України, ст.ст. 9, 10, 21-23, 25-26, 94, 337, 349, 367, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд
З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.105 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання, застосувавши до неї такі примусові заходи виховного характеру, як застереження та передачу під нагляд матері на строк 2 роки.

Запобіжний захід стосовно засудженої ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: квитанції на аркуші паперу формату А5 договір №100Р/008171558 від 17.09.2017 року та договір закладу майна до ломбарду (Договір 2) №008171558 від 17/09/2017 року, які зберігалися в матеріалах кримінального провадження № 0003345 та передані суду стороною обвинувачення залишити в матеріалах справи № 464/7506/17.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1