Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-кс/711/3837/17

Справа № 711/11418/17

26 грудня 2017 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 , за участю:
секретар ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , заявник ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Заявник звернувся до суду зі скаргою, в якій просив зобов`язати уповноважену особу прокуратури Черкаської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення вчинене суддею Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_5 на підставі його заяви від 30.11.2017р..

В судовому засіданні заявник підтримав вимоги скарги і просив її задовольнити. Зауважив, що його заява про кримінальне правопорушення від 30.11.2017р. відповідає вимогам ч.5 ст.214 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК), а тому прокурор зобов`язаний був внести відповідні відомості до ЄРДР протягом 24 годин, натомість прокурор нічого не зробив і повідомив про це заявника листом від 11.12.2017р., який він фактично отримав лише 15.12.2017р.. Вважає, що прокурор порушив кримінально-процесуальне законодавство, проявив бездіяльність та формально поставився до вирішення питання щодо встановлення обставин кримінального правопорушення, про яке повідомив заявник.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги. Пояснив, що у встановлений ч.1 ст.214 КПК України строк не було внесено до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_4 , оскільки його заява не містить даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, та фактичне існування доказів, що підтверджують реальність кримінально-карного діяння. Просив відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши надані письмові документи, вважаю що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 30.11.2017р. ОСОБА_4 направив до прокуратури Черкаської області заяву про кримінальне правопорушення, яка надійшла до прокуратури 05.12.2017р.. В заяві зазначено про вчинення суддею Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст.375 КК України, що виразилось у постановленні суддею ухвали від 24.11.2017р., якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність військової прокуратури Черкаського гарнізону, яка полягала у невнесенні відомостей до ЄРДР на підставі заяви про вчинення кримінального правопорушення. Тому він у своїй заяві від 30.11.2017р. просив внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування щодо судді.

Листом від 11.12.2017р. за підписом прокурора прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 заявника повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Не погоджуючись з такими діями прокурора заявник звернувся до слідчого судді з зазначеною скаргою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені дії чи бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Положення ч.1 ст.214 КПК та пункт 2.2 Інструкції, затвердженої наказом МВС України №700 від 14.08.2012р., зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги частин 3, 4 і 5 ст.214 КПК, згідно з якими до ЄРДР вносяться відомості про кримінальне правопорушення, вимагається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність, тобто Кримінального кодексу України (далі КК), зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування.

Тож положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Аналіз змісту заяви ОСОБА_4 від 30.11.2017р. свідчить, що її зміст не відповідає вищезгаданим вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки не містить даних про реальність кримінально-карного діяння. Вбачається, що заявник не погоджується з рішеннями судді і в нього є сумніви щодо його законності.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.124 Конституції судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, у межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Отже власно сумніви заявника щодо законності судового рішення не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, якщо ці сумніви не підтверджені об`єктивними даними, тобто обставинами, які підтверджуються належними доказами.

Посилання заявника на викладені в листі ВССУ від 23.12.2016р. узагальнення судової практики з питань розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містять роз`яснення щодо порядку тлумачення та застосування положень ст.214 КПК, як обставину що свідчить про незаконність судового рішення, є необґрунтованими, оскільки таке роз`яснення не є джерелом права, а носить рекомендаційний характер для суддів. Порядок застосування конкретної норми закону до спірних правовідносин, що виникають в рамках кримінального провадження, залежить від обставин таких правовідносин і визначається судом (суддею) в кожному конкретному випадку окремо з урахуванням особливостей такого випадку і виключно на підставі положень кримінального процесуального законодавства України (складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК України та інших законів України) з урахуванням принципів верховенства права, законності та інших засад кримінального провадження.

Отже прийняття суддею рішення, яке по суті свого висновку має розбіжності з доводами, викладеними в листах узагальнення судової практики судами вищих інстанцій, не є об`єктивним свідченням вчинення суддею злочину, оскільки у своїй діяльності суддя є незалежним і підкоряється лише закону.

Таким чином, припущення заявника про постановлення суддею завідомо неправосудного рішення ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених обставин заявника, оскільки злочинність таких дій не підтверджується ніякими об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.

В цьому контексті необхідно враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших). Саме по собі припущення щодо постановлення суддею завідомо неправосудного рішення не є безумовним свідченням вчинення злочину, оскільки суперечить визначальним засадам правового регулювання побудови та діяльності судової влади. Достовірність такого припущення має бути встановлена у передбаченому законом порядку (перегляд судових рішень, дисциплінарне провадження щодо судді тощо) і лише у разі підтвердження допущення суддею порушень законодавства можна обґрунтовано припускати про можливість вчинення кримінально караного діяння, що є підставою для здійснення кримінального провадження.

Отже, враховуючи, що заява ОСОБА_4 від 30.11.2017р. не відповідає вищезазначеним критеріям повідомлення про кримінальне правопорушення, що тягне відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, вважаю, що прокурором не порушено вимог кримінально-процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення, а тому скарга задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 29 грудня 2017р..

Слідчий суддя: ОСОБА_1