н/п 1-кп/640/343/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2018 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіти вищої, не працюючого, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , моб. тел. НОМЕР_1 , НОМЕР_2
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-
В судовому засіданні встановлено, що 12 червня 2017 року приблизно о 04 год. 35 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на службі під час добового чергування та пересуваючись на службовому автомобілі марки « Daewoo - Lanos», д.н.з. НОМЕР_3 , разом з молодшим інспектором взводу реагування батальйону управління поліції охорони в Харківській області особою 2 / матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження / та особою 1 - водієм взводу реагування батальйону Управління поліції охорони в Харківській області / матеріали кримінального провадження відносно якого також виділені в окреме провадження /, зупинили вказаний автомобіль на дорозі біля кафе « Містечко », розташованого за адресою; м Харків, площа Театральна, № 4.
Після чого, діючи з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, розподіливши між собою ролі під час скоєння крадіжки - ОСОБА_4 разом з особою 2 / матеріали кримінальної справи виділені в окреме провадження / вийшли з вказаного автомобілю та направились до площі Поезії, №5, де на лавочці напроти кафе «Містечко» у сплячому стані знаходився ОСОБА_5 , поруч з яким знаходилась його сумка.
Діючи з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 домовився з особою 2 про те; що останній повернеться до службового автомобілю, у якому за кермом знаходилась особа 1, з метою переміщення вказаного автомобілю у більш зручне місце для подальшого зникнення після вчинення крадіжки.
Після чого, ОСОБА_4 діючи з корисливих мотивів, з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою та у групі з особою 1 та особою 2, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає таємно викрав у ОСОБА_5 зазначену сумку ( грошової цінності не представляє), у якій серед особистого майна потерпілого (грошової цінності не представляє) знаходились грошові кошти у сумі 5000 гри.
Після скоєння злочину ОСОБА_4 , особа 2, особа 1 / відносно яких матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження / з місця події зникли на службовому автомобілі марки «Daewoo - Lanos », д.н.з. НОМЕР_3 , розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши, матеріальну шкоду ОСОБА_5 на суму в розмірі 5000 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, щиро розкаявся, та пояснив, що дійсно що 12 червня 2017 року приблизно о 04 год. 35 хв. він, будучи працівником поліції, разом з працівниками поліції особою 1 та особою 2 / матеріали відносно яких виділені в окреме провадження / вчинили крадіжку у потерпілого ОСОБА_5 біля кафе «Містечко», розташованого за адресою: м. Харків, площа Театральна, № 4.
Крім цього, ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє вимоги Закону, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовано, в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні вказаної угоди.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що він не має до ОСОБА_4 претензій матеріального та морального характеру, просив затвердити угоду про примирення та покласти її в основу вироку.
Прокурор в судовому засіданні проти затвердження угоди про примирення не заперечував.
У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. ст. 473, 474 КПК України.
Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Судом достовірно встановлено, що:
1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, була застосована вірна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке передбачає можливість укладення угоди;
2) умови угоди не суперечать інтересам суспільства;
3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особи обвинуваченого.
За таких обставин, суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, думку прокурора, дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадання чужого майна / крадіжка / вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Згідно з положеннями ст. 12 КК України, скоєний злочин за ч.2 ст. 185 КК України є злочином середньої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, не працює, на обліку у психоневрологічному диспансері не перебуває, характеризується позитивно, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України
При призначені покарання ОСОБА_4 ,. суд враховує обставину, що пом`якшує відповідальність, дані про особу, позитивну характеристику, наявність неповнолітніх дітей, вважає призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.
Але ж в ході розгляду кримінальної справи ОСОБА_4 виявив бажання у письмовій заяві, застосовати до нього ст.1 п. «в» Закону України « Про амністію 2016 року », так як він має 2-х неповнолітніх дітей.
Наявність неповнолітніх дітей підтверджено свідоцтво про народження.
Прокурор проти застосування відносно ОСОБА_4 ЗУ « Про амністію 2016 року» не заперечував.
В даному випадку суд може застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України, тобто звільнити її від відбування покарання з випробуванням та на підставі ст.1 « Про амністію у 2016 році, звільнити від відбування покарання без будь яких умов.
Суд застосовує тільки вимоги ст. 1 ЗУ « Про амністію у 2016 році» оскільки звільнення ще за ст. 75 КК України особи від відбування покарання в цьому випадку перед застосуванням амністії немає жодного правового сенсу / при звільненні від відбування покарання без будь яких умов за ЗУ « Про амністію у 2016 році» / .
Позовні вимоги по справі не заявлені.
Речові докази по справі відсутні.
Судових витрат по справі не має.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст. ст. 373 ч 2., 374 КПК України, Законом України « Про амністію 2016 року» суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання 2 / два / роки позбавлення волі.
В силу ст.1 п. « в» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання.
Позовні вимоги по справі не заявлені.
Речові докази по справі відсутні.
Судових витрать по справі не має.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілою особою, прок урором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя -