Дата документу Справа № 334/7984/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №334/7984/17 Головуючий у 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/109/18 Доповідач у 2 інст. ОСОБА_2
Категорія оскарження ст.170 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
власника майна ОСОБА_7 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000784 від 17 лютого 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Як вбачається з матеріалів провадження, до слідчого судді звернувся прокурор Запорізької місцевої прокуратури №3 радник юстиції ОСОБА_9 із клопотанням про арешт майна.
Клопотання обґрунтовано тим, що посадові особи Запорізької митниці Державної фіскальної служби України, вступивши в злочинну змову з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою отримання неправомірної вигоди, здійснюють імпорт вантажного автотранспорту через Запорізьку митницю ДФС, приймаючи від останнього підроблені документи про вартість придбаних автомобілів на території іноземних держав, в яких вдвічі і більше разів занижена їх реальна вартість. В подальшому з корисливих мотивів на виконання спільного злочинного умислу, посадові особи державного підприємства «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», приймаючи від ОСОБА_7 підроблені документи про вартість автотранспорту придбаного на території іноземних держав, видають сертифікати відповідності, а посадові особи Запорізької митниці ДФС України, будучи наділеними державною функцією перевірки наданих документів, а також встановлення реальної митної вартості вантажного транспорту, пропускають їх через митний пункт пропуску «Запоріжжя-Центральний» Запорізької митниці ДФС та інших митницях ДФС України, таким чином надаючи можливість знижувати митні платежі до бюджету України.
Після незаконного розмитнення, автомобілі реалізуються на території України через мережу Інтернет на сайті auto.ria.com та інших ресурсах.
Таким чином, зловживаючи своїм службовим становищем, працівники державного підприємства «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», а також Запорізької митниці ДФС України за попередньою змовою із ОСОБА_7 вчиняють дії, направлені на зниження митних платежів до державного бюджету України при розмитненні одного транспортного засобу приблизно до 20 тисяч гривень.
Слідчий суддя, задовольняючи клопотання прокурора та накладаючи арешт на транспортні засоби: сідловий тягач (MAN) д/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , спеціалізований причіп (SCHMITZ) д/н НОМЕР_3 , номер шасі - НОМЕР_4 , спеціалізований напівпричіп (BLUMHARDT) д/н НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 , спеціалізований причіп (KRONE) д/н НОМЕР_7 , номер шасі НОМЕР_8 , спеціалізований напівпричіп (BLUMHARDT) д/н НОМЕР_9 , номер шасі НОМЕР_10 , спеціалізований причіп (KOTSCHENREUTHER) д/н НОМЕР_11 , номер шасі НОМЕР_12 , спеціалізований причіп (ACKERMANN) д/н НОМЕР_13 , номер шасі НОМЕР_14 , спеціалізований напівпричіп (VAN HOOL) д/н НОМЕР_15 , номер шасі НОМЕР_16 , спеціалізований вантажний сідловий тягач (DAF) д/н НОМЕР_17 , номер шасі НОМЕР_18 , спеціалізований причіп (ACKERMANN) д/н НОМЕР_19 , номер шасі НОМЕР_20 , які на праві приватної власності належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказав про необхідність в арешті вказаного майна, оскільки вказані предмети є предметами злочину та речовим доказами кримінального правопорушення і вони необхідні для проведення низки слідчих дій.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду з порушенням вимог ст.171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що працівники державного підприємства «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» а також Запорізької митниці ДФС України, вчиняючи злочин, використали його як знаряддя злочину, про який його ніхто до відому не ставив, а його дії жодним чином не порушили діюче законодавство.
Вказує, що в даному кримінальному провадженні був допитаний в грудні 2017 року в якості свідка, надав всі необхідні документи, які не мають жодної підробки та підтверджують сплату ним митного платежу.
Вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону, норм матеріального права, за умов неповно з`ясованих обставин справи, що мають значення для прийняття законного, обґрунтованого та об`єктивного рішення.
Крім того апелянт звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки ухвалу постановлено без його участі, про існування судового рішення йому стало відомо 5 січня 2018 року від співробітника виконавчої служби.
Клопотання ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки клопотання прокурора про арешт майна було розглянуто без його участі в судовому засіданні, копію ухвали згідно наявної в матеріалах провадження розписки його представник отримав лише 5 січня 2018 року (а.с. 24), вперше апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді було подано 9 січня 2017 року, яку йому ухвалою апеляційного суду від 10 січня 2018 року було повернуто через відсутність клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, 15 січня 2017 року ОСОБА_7 повторно звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, виклавши в неї ці обставини, які підтверджені матеріалами провадження та свідчать про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Заперечував свою причетність до вчинення будь-яких правопорушень, пов`язаних з обставинами, викладеними в клопотанні прокурора про арешт належних йому транспортних засобів. Зазначив, що знаходив транспортні засоби в Німеччині, отримував від продавця інвойс. Вартість нарахованого та сплаченого ним через банк мита завжди перевищувала реальну ринкову вартість транспортних засобів, зазначену в інвойсах. Зазначив, що всі арештовані згідно ухвали слідчого судді транспортні засоби дійсно належать йому, вони перебувають на орендованому ним спеціальному майданчику. Слідчим вони не оглядались. В супереч зазначеному в протоколі обшуку, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, які зазначені в клопотанні прокурора та на підставі яких накладено арешт на самі транспортні засоби, всі документи слідчому він надав добровільно. Також зазначив, що слідчий суддя не з`ясував природу арештованого майна, оскільки кілька тягачів він придбав в Житомирі, вони вже перебували на українській реєстрації, тому предметом злочину взагалі бути не можуть.
Представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримав, зазначив, що арешт на майно ОСОБА_7 накладено безпідставно, він є свідком у провадженні. За обставин, кримінального провадження, викладених в клопотанні, шкоду завдано невірною експертною оцінкою, тому транспортні засоби не є речовими доказами.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді вважала законною, обґрунтованою та просила залишити її без змін.
Заслухавши доповідача по справі, ОСОБА_7 , його представника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Органам досудового розслідування не було дотримано зазначених вимог закону.
КПК покладає обов`язок на слідчого суддю перевірити чи відповідає клопотання про арешт вимогам закону, заслухати ініціатора подання клопотання на предмет обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання, не перевірив в повній мірі його на відповідність вимогам ст. 171 КПК України, та на переконання колегії суддів, прийшов до неправильного висновку про необхідність його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту клопотання випливає, що досудовим розслідуванням було встановлено, що посадові особи Запорізької митниці Державної фіскальної служби України, вступивши в злочинну змову з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою отримання неправомірної вигоди, здійснюють імпорт вантажного автотранспорту через Запорізьку митницю ДФС, приймаючи від останнього підроблені документи про вартість придбаних автомобілів на території іноземних держав, в яких вдвічі і більше разів занижена їх реальна вартість. В подальшому з корисливих мотивів на виконання спільного злочинного умислу, посадові особи державного підприємства «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», приймаючи від ОСОБА_7 підроблені документи про вартість автотранспорту придбаного на території іноземних держав, видають сертифікати відповідності, а посадові особи Запорізької митниці ДФС України, будучи наділеними державною функцією перевірки наданих документів, а також встановлення реальної митної вартості вантажного транспорту, пропускають їх через митний пункт пропуску «Запоріжжя-Центральний» Запорізької митниці ДФС та інших митницях ДФС України, таким чином надаючи можливість знижувати митні платежі до бюджету України.

Після незаконного розмитнення, автомобілі реалізуються на території України через мережу Інтернет на сайті auto.ria.com та інших ресурсах.

Таким чином, зловживаючи своїм службовим становищем, працівники державного підприємства «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», а також Запорізької митниці ДФС України за попередньою змовою із ОСОБА_7 вчиняють дії, направлені на зниження митних платежів до державного бюджету України при розмитненні одного транспортного засобу приблизно до 20 тисяч гривень.

Метою накладення арешту на транспортні засоби, належні ОСОБА_7 згідно клопотання прокурора є те, що санкція ч. 2 ст. 364 КК України передбачає конфіскацію, а також з метою застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Разом з тим, в супереч наведеному в клопотанні, санкція ч. 2 ст. 364 КК України такого виду покарання, як конфіскація майна не передбачає. Крім того, у відповідності до п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, допускається лише шляхом його накладення на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Таким чином, законом передбачено, що арешт майна з метою забезпечення його подальшої конфіскації може бути накладено не лише, якщо законом України про кримінальну відповідальність передбачає такий вид покарання, а і якщо це майно належить підозрюваному, якщо це питання вирішуються на стадії досудового розслідування.
Разом з тим, з доданого до клопотання витягу з ЄРДР вбачається, що в даному кримінальному провадженні № 0000784 від 16 лютого 2017 року ОСОБА_7 або будь-якій іншій особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не повідомлено.
Таким чином з метою забезпечення конфіскації підстави накладати арешт на майно ОСОБА_7 у слідчого судді були відсутні.
Що стосується іншої, узагальненої у клопотанні мети накладення арешту з метою забезпечення заходів кримінального провадження, то колегія суддів приходить до наступних висновків.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України обов`язковому зазначенню у клопотанні про арешт майна підлягають підстави і мета відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту.
Вказаним вимогам закону клопотання не відповідає, оскільки чітко визначену мету, окрім як з метою конфіскації, згідно по положень ст. 170 КПК України воно не містить.
З мотивувальної частини ухали слідчого судді вбачається, що він прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки майно, зазначене в ньому відповідає критеріям ст. 98 КПК України і його необхідно зберегти для проведення низки слідчих дій. Також слідчий суддя встановив, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Разом з тим, розглядаючи клопотання, дотримуючись вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя не звернув уваги на те, що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України та прийняв рішення про накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів по за межами цього клопотання в частині мети арешту.
Крім того з матеріалів, доданих до клопотання, не вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки до клопотання додано лише протокол обшуку, яким виявлено та вилучено свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, протокол огляду безпосередньо транспортних засобів, а також рішення про долучення їх в якості речових доказів до клопотання не додано.
Також колегія суддів звертає увагу, що ні прокурор в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі в порушення ст. ст. 171, 173 КПК України не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Поновити ОСОБА_7 строк на оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2017 року
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000784 від 17 лютого 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 радника юстиції ОСОБА_9 про накладення арешту на транспортні засоби: сідловий тягач (MAN) д/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , спеціалізований причіп (SCHMITZ) д/н НОМЕР_3 , номер шасі - НОМЕР_4 , спеціалізований напівпричіп (BLUMHARDT) д/н НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 , спеціалізований причіп (KRONE) д/н НОМЕР_7 , номер шасі НОМЕР_8 , спеціалізований напівпричіп (BLUMHARDT) д/н НОМЕР_9 , номер шасі НОМЕР_10 , спеціалізований причіп (KOTSCHENREUTHER) д/н НОМЕР_11 , номер шасі НОМЕР_12 , спеціалізований причіп (ACKERMANN) д/н НОМЕР_13 , номер шасі НОМЕР_14 , спеціалізований напівпричіп (VAN HOOL) д/н НОМЕР_15 , номер шасі НОМЕР_16 , спеціалізований вантажний сідловий тягач (DAF) д/н НОМЕР_17 , номер шасі НОМЕР_18 , спеціалізований причіп (ACKERMANN) д/н НОМЕР_19 , номер шасі НОМЕР_20 , які на праві приватної власності належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4