Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/340/17-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2018 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000419 від 01.08.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, не інваліда, не депутата, не військовозобов`язаного, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , ІПН: НОМЕР_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, військовозобов`язаного, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_3

ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :
01 серпня 2017 року, об 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння і знаходячись у громадському місці на вулиці Гагаріна в с.Зубковичі Олевського району Житомирської області, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, ігноруючи суспільні правила поведінки, безпричинно з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, яке проявилося у відкрито вираженому нехтуванні загальнолюдськими правилами і нормами моралі, що супроводжувалося особливою зухвалістю, діючи умисно, групою осіб, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_6 , який виник з приводу образи останнього ОСОБА_4 , стали грубо висловлюватися в адресу ОСОБА_6 , де після чого ОСОБА_3 , не звертаючи на зауваження ОСОБА_6 , безпричинно з хуліганських мотивів застосував фізичне насильство стосовно потерпілого, яке виразилося в поваленні ОСОБА_6 , на землю та нанесенні одного удару ногою в область тулуба і двох ударів долонею правої руки в область голови потерпілого, та в свою чергу ОСОБА_4 , нанесенні двох ударів правою рукою стиснутою у кулак в область голови потерпілого ОСОБА_6 , заподіявши при цьому спільними діями останньому тілесних ушкоджень у вигляді: синців в правій виличній ділянці, по задній поверхні правого плечового суглобу, саден в правій скроневій ділянці, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи за № 155 від 02.08.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому спільно з ОСОБА_4 , кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.296 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, зокрема підтвердив те, що 01.08.2017 року, об 21 годині 00 хвилин, він та ОСОБА_4 , вживши алкогольних напоїв рухалися пішим ходом по вул.Гагаріна в с.Зубковичі Олевського району Житомирської області, де в цей час зустріли потерпілого ОСОБА_6 , якого ОСОБА_4 , назвав по «вуличному», що не сподобалося ОСОБА_6 , оскільки, як він зрозумів було для останнього образливим, і той їм грубо відповів та внаслідок чого зав`язалася бійка. При цьому повідомив, що повалив ОСОБА_6 , на землю та наніс один удар ногою в область тулуба і два удари долонею правої руки область голови потерпілого саме він, після чого ОСОБА_4 , наніс ще два удари правою рукою стиснутою у кулак в область голови потерпілого ОСОБА_6 . Погоджується на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту та допиту ОСОБА_4 , щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують їх особи, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому роз`яснені судом та зрозумілі. У вчиненому щиро розкаюється, розуміючи протиправність своїх дій, що були ним спільно з ОСОБА_4 , вчинені, запевнив суд, що вже зробив для себе відповідні висновки.

Обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, винним себе у вчиненому разом з ОСОБА_3 , кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.296 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду аналогічні показання, які повністю відповідають показанням наданим суду у судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 , підтвердивши при цьому час, місце та обставини вчиненого ними спільно кримінального правопорушення. Ствердив, що саме за таких обставин, які зазначені в обвинувальному акті і підтверджені обвинуваченим ОСОБА_3 , у судовому засіданні вони вчинили інкримінуємий ним у винність злочин. Погоджується також на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту і допиту ОСОБА_3 , щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ними не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують їх особи, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому роз`яснено судом та зрозумілі. У вчиненому щиро розкаюються, розуміючи протиправність своїх дій, що були вчинені ним спільно з ОСОБА_3 . Запевнив суд, що вже також зробив для себе відповідні висновки. Просить суд, зважаючи на його вік, вперше вчинив кримінальне правопорушення, повне визнання ним своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, його каяття у вчиненому не застосовувати до нього також суровий вид і міру кримінального покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності. Претензій до обвинувачених: ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , не має (а.с.19). Зі згоди всіх учасників судового розгляду, суд проводить розгляд кримінального провадження по обвинуваченню: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , у відсутності потерпілого на підставі його заяви, що відповідає положенням ст.325 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачені: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , повністю визнали свою винність у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченими та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинувачених та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особи обвинувачених.

Показання обвинувачених: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , надані ними під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинувачених та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особи обвинувачених в їх сукупності, вважає, що винність обвинувачених: ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.296 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, вчинене проти громадського порядку та моральності, що виразилося у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч.2 ст.296 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, вчинене проти громадського порядку та моральності, що виразилося у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченим: ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання кожного обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом визнаються, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом визнаються, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченим: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , суд враховує також і те, що вони вперше притягуються до кримінальної відповідальності, вчинили кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, по місцю проживання характеризуються позитивно, хоча згідно наданих до суду характеристик і зловживають алкогольними напоями, їх вік, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, оскільки як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_4 , надали показання у судовому засіданні щодо обставин вчиненого ними кримінального правопорушення, показання їх були логічними, послідовними і незміненими, що свідчить про їх не байдужість щодо вчиненого і наслідків, а також разом із конкретними обставинами справи, відсутністю тяжких наслідків від кримінального правопорушення, відсутністю претензій потерпілої сторони, що свідчить про те, що обвинувачені: ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , як особи не являють собою підвищено суспільно-небезпечними особами, а це істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винних, думки прокурора та потерпілого, що викладена у заяві щодо застосування до ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , кримінального покарання, та того, що останні тимчасово не працюють, інших доходів не мають, суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинувачених: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , ст.75 КК України і на підставі викладеного обрання їм покарання, пов`язаного з позбавленням волі на певний строк, в межах санкції частини статті обвинувачення та на підставі ст.75 КК України звільнення їх від відбування покарання з випробуванням, встановивши ним іспитовий строк і поклавши на обвинувачених передбачені ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України обов`язки.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є необхідною і цілком достатньою для виправлення ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , та попередження вчинення нових злочинів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено. Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.8, 21, 55, 63, 129 Конституції України, ст.ст.95, 179, 314-318, 325, 337, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.12, 50, 51, 63, 65-67, 75, 76, ч.2 ст.296 КК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.296 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді двох років позбавлення волі з випробуванням із встановленням йому одного року шести місяців іспитового строку, поклавши на обвинуваченого передбачені ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.296 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді двох років позбавлення волі з випробуванням із встановленням йому одного року шести місяців іспитового строку, поклавши на обвинуваченого передбачені ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Матеріали кримінального провадження № 0000419 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/340/17-к.

До набрання вироком суду законної сили, обрати обвинуваченим: ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , запобіжний захід - особисте зобов`язання з`являтися за кожною вимогою до суду.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення а обвинуваченими: ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим: ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1