Справа №295/6334/17

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000159 від 25.05.2017 р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , неодруженого, військовослужбовця, раніше не судимого,
по обвинуваченню за ст. 407 ч. 4 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 уклав 7.11.2013 року контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (п/п НОМЕР_2 ) солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини, призначено на посаду водія взводу снайперів.

У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/214 від 17 березня 2014 року, № 454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, № 15/2015 від 14 січня 2015 року, в Україні розпочато мобілізацію та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та Законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби за контрактом ОСОБА_5 відповідно положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Однак під час проходження військової служби у Збройних Силах України ОСОБА_5 , в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вирішив стати на злочинний шлях, тимчасово ухилившись від військової служби в умовах особливого періоду.

27 березня 2017 року о 8 годині солдат ОСОБА_5 в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби в умовах особливого періоду, без дозволу командування військової частини (польова пошта НОМЕР_2 ) та поважних причин, самовільно залишив військову частину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд до 24 травня 2017 року, до часу його самостійного прибуття до військової прокуратури Житомирського гарнізону.

Своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений вказав, що він дійсно залишив військову частину, повернувся самостійно. Про вчинене шкодує, просить суворо не карати, так як зрозумів неправильність своїх дій. Просить застосувати Закон України про амністію, так як є учасником АТО.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, обмежившись допитом обвинуваченого, роз`яснивши учасникам провадження позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку відповідно до вимог ст. 349 КПК України.
При обранні виду та розміру покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, вказані в ст. 65 КК України.

Обвинувачений вчинив тяжкий злочин відповідно до вимог ст. 12 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Пом`якшуючими обставинами відповідно до ст. 66 КК України суд вважає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, явка з каяттям.

Визначаючи покарання суд враховує також, що обвинувачений не притягався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, а тому застосовує вимоги ст. 75 КК України.

Суд застосовує до обвинуваченого вимоги ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» оскільки він є учасником бойових дій, приймав участь в АТО, що підтверджується відповідною довідкою військової частини, вперше вчинив кримінальне правопорушення.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 407 ч. 4 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації.

Відповідно до ст. 2 абз. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

СУДДЯ: ОСОБА_1