Провадження № 1-кс/200/5056/2013
10 січня 2014 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -
В С Т А Н О В И В:
Підставами для задоволення скарги вказав наступне. Так, 31 серпня 2013 року на перехресті вул. Короленка та Комсомольської у м. Дніпропетровську сталося ДТП за його участю керував автомобілем марки Шевролет, моделі «Лачетті», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) та участю водія ОСОБА_6 , який керував автомобілем марки Міцубіши, моделі «Ланцер», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вважає, що не ОСОБА_6 був за кермом, а інша особа, а помінялися вони місцями пізніше, після зіткнення автомобілів. Про це він повідомив слідчому, який на зазначений факт уваги не звернув. Він отримав незначні тілесні ушкодження внаслідок у ДТП, а тому усе пам`ятає. Його жодного разу не викликали на допити і показань він не давав. Також потерпілим його не визнано. Не дивлячись на заявлене ним клопотання, слідчий також не вжив заходів для отримання від ПАТ «Кредобанку», навпроти приміщення якого відбулося ДТП, відеозапису, з якого видно, що винним у вчиненні ДТП є саме особа, що керувала автомобілем ОСОБА_6 .
Під час ДТП у його автомобілі знаходилися дві жінки, одна з яких ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження, внаслідок чого деякий час непритомна знаходилася у лікарні. 10 грудня 2013 року йому зателефонував слідчий і повідомив, що постановою він 21 листопада 2013 року провадження по справі він закрив за відсутністю ознак складу злочину в діях учасників ДТП. Копію цієї постанови він отримав 13 грудня 2013 року. З наведених підстав вважає постанову про закриття провадження незаконною, а тому прохає скасувати.
У судовому засіданні свою скаргу підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні її тексту. Додатково пояснив, що участь у слідчому експерименті, у якому моделювалося вчинення ДТП, він брав. Пасажир, яка була в автомобілі, яким він керував під час ДТП ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження обличчя. ОСОБА_6 пропонував йому вирішити питання без участі працівників міліції. Він відмовився, і тоді ОСОБА_6 сказав, що вирішить питання і без нього. Наявність відмови ОСОБА_7 від проходження СМЕ та постанова слідчого ОСОБА_4 про закриття справи, вважає підтвердженням того факту, який свідчить про реалізацію ОСОБА_6 «вирішення питання».
Слідчий скаргу не визнав, прохав відмовити у її задоволенні у повному обсязі. Пояснив, що при проведенні досудового слідства вимог КПК України не порушував. Згідно з висновками проведеної по справі судово-автотехнічної експертизи, винними у вчиненні ДТП є обидва видія ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , так як кожен з них при проїзді перехрестя порушив вимоги Правил дорожнього руху. Інших, крім ОСОБА_7 , осіб, які б постраждали від зазначеного ДТП, немає. Сама ОСОБА_7 відмовилася від проходження судово-медичного освідування , що позбавило його можливості призначити по справі судово-медичну експертизу для визначення тяжкості отриманих нею тілесних ушкоджень. За відсутності тяжкості отриманих нею тілесних ушкоджень, неможливо вважати, що учасники ДТП вчинили кримінальне правопорушення. Тому провадження пор справі він закрив. Після винесення постанови про закриття провадження по справі він направив її копію начальнику ВДАІ ДМУ для складання на винних осіб протоколу про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Чи складено протоколи, не знає. Не витребовував із ПАТ «Кредобанк» відеозапису перехрестя вул. Короленка та Комсомольської у м. Дніпропетровську, так як таке клопотання заявлено ОСОБА_3 вже після проведення експертизи.
Прокурор заперечував проти задоволення скарги з наведених слідчим підстав.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Відповідно до вимог ч. 3 цієї статті, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Розглянувши скаргу та надані до неї додатки, заслухавши учасників процесу, вважаю, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Враховуючи те, що у судовому засіданні скаржником не надано доказів на спростування висновків проведеної по справі судово-авотехнічної експертизи, а також з тих підстав, що ОСОБА_7 письмово відмовилась від проходження СМЕ, що має своїм наслідком неможливість визначення ступеню тяжкості отриманих нею тілесних ушкоджень, виходячи з того, що для утворення складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України, необхідно отримання нею не менше, як тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, підстав для задоволення скарги не вбачаю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 369, 371-372, 395 КПК України, -
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів зо дня отримання її копії.
Суддя ОСОБА_1