У Х В А Л А

В провадженні слідчого судді перебуває зазначене клопотання про застосування запобіжного заходу.
В судовому засіданні стороною захисту в особі адвоката ОСОБА_4 подано заяву про відвід прокурора в рамках розгляду данного клопотання на підставі п. 3 ч. 2 ст. 77 КПК України. В обгрунтування заявленного відводу захист, зокрема, посилається на те, що і в тексті повідомлення про підозру і в тексті клопотання про застосування запобіжного заходу, які погоджені прокурором у данному провадженні ОСОБА_3 мітять неприпустимі твердження сторони обвинувачення про вчинення його підзахисним, який на даний час перебуває у статусі підозрюваного, ОСОБА_5 кримінального правопорушення/злочину, наявність його вини/винуватості у вчиненні злочину, що суперечить ст. 62 Конституції України, п.2 ст. 6 Конвенції Ради Європи «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950 року та ст. 17 КПК України, оскільки в данному випадку, відсутній обвинувальний вирок суду щодо його підзахисного, а погодження таких тверджень з боку прокурора свідчать про намагання прокурора спонукати суд та громадскість до думки про вину його підзахисного, що є прямим порушення принципу призумпціїї невинуватості.
Підозрюваний ОСОБА_5 заяву захисника підтримав.
Прокурор ОСОБА_3 щодо викладених доводів сторонни захисту зазначив, що у провадженні триває досудове слідство, в ході якого ОСОБА_5 лише оголошено про підозру, что не ототожнюється з висуненням обвинувачення. Також звернув увагу, що стороною захисту використано цитат з повідомлення про підозру та з клопотання про застосування запобіжного заходу, які вирвані з контексту, й, відповідно, використовуються у невірному трактуванні.
Ввивчивши заяву, заслухавши доводи сторін, слідчий суддя приходить до наступного.
Підстави для відводу прокурору визначені 77 КПК України, серед яких, в тому числі наявність інших обставин, які викликають обгрунтовані сумніви в його неупередженості.
Заявляючи відвід прокурору, сторона захисту посилались на порушення прокурором принципу призумпції невинуватості при погодженні повідомлення про підозру та клопотання про застосування запобіжного заходу.
Оцінюючи такі доводи, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити про таке.
У Рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.2008 року в справі «Хужин та інші проти Росії», Суд чітко зазначає про важливість дотримання презумпції невинуватості вказує на помилки правоохоронних органів при тлумаченні цього поняття, зазначаючи наступне: «…Суд нагадує, що положення §2 статті 6 Конвенції спрямоване на те, щоби убезпечити обвинувачену особу від порушень її права на справедливий процес упередженими твердженнями, що тісно пов`язані з розглядом її справи в суді. Презумпція невинуватості, закріплена в §2 статті 6, є одним із елементів справедливого судового розгляду, про який зазначається у §1 статті 6 Конвенції (AllenetdeRibemontv. France, §35). Цей принцип забороняє формування передчасної позиції …, в якій би відображалася думка про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буда доведена відповідно до закону (Minelliv. Switzerland). Разом з тим, ця вимога стосується й висловлювань … про перебіг розслідування кримінальної справи, якщо такі твердження спонукають громадськість повірити у винуватість обвинуваченої особи та впливають на оцінку фактів даної справи компетентним судом (AllenetdeRibemont, §41; Daktarasv.Lithuania, §§41-43; Butkeviciusv. Lithuania, §49). Суд чітко дотримується тієї позиції, що презумпція невинуватості порушується у випадку, коли … твердження посадової особи стосовно обвинуваченого відображає думку про те, що вона є винуватою, тоді як її вина не була попередньо доведена відповідно до закону. Навіть за відсутності формальної думки про винуватість особи, достатньо, аби були певні підстави вважати, що … посадова особа ставиться до обвинуваченого як до винуватого у вчиненні злочину. Вагоме розрізнення має проводитись між твердженнями про те, що особа лише підозрюється у вчиненні певного злочину, і відвертим визнанням того, що особа його вчинила. Суд неодноразово наголошував на важливості вибору слів у твердженнях посадових осіб про обвинуваченого (Bohmerv. Germany, §§54, 56; Nestakv. Slovakia, §§88-89)….».
Зокрема, у справі Шагіна ЄСПЛ було встановлено, що було здійснено ниску дій, які обумовили порушення презумпції невинуватості, а саме наступні дії: прес-конференцію 10 травня 2000 року та висвітлення її в засобах масової інформації (10 травня 2000 року, одразу після затримання заявника як підозрюваного у кримінальній справі, прокуратура м. Києва організувала прес-конференцію, яку широко висвітлювали засоби масової інформації);. 12 травня 2000 року в щоденній газеті "Сегодня" було опубліковано статтю під заголовком " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ("Прокурор ОСОБА_9 , його перший заступник ОСОБА_10 та перший заступник начальника столичної міліції розповіли [журналістам] про арешт чотирнадцяти членів банди, яка орудувала в місті з 1997 року. ...Як основний замовник, за твердженням правоохоронців, підозрюється директор однієї зі структур "Топ-Сервісу" ОСОБА_11 . Його обвинувачують у восьми "замовленнях", включно із замовленнями вбивства... За виконання злочинів ОСОБА_8 передав спільникам близько 100 000 доларів готівкою... Прокурор Києва акцентував увагу на тому, що "замовлені" посадові особи переслідувалися бандитами виключно за те, що сумлінно виконували службові обов`язки; … 18 травня 2000 року в щотижневій газеті "Юридическая практика" було опубліковано статтю під заголовком "Презумпція невинуватості по-українськи", де наведено такі слова прокурора м. Києва Ю.Г: "Кілери свідчать, що ОСОБА_8 замовив кілька замахів на вбивство"; "Ці злочини можна вважати розкритими, хоча слідство ще триває".
Однак, у даному випадку, слідчим суддею не було встановлено того, що слідчий або прокурор, як посадові особи, здійснювали у певних колах (прес-конференції), зокрема публікації у ЗМІ висловлювання про перебіг розслідування кримінального провадження, які б спонукали громадськість повірити у винуватість підозрюваного та впливали б на оцінку фактів даної справи компетентним судом, або ж оприлюднювали свої заяви проти підозрюваного, в яких визнавали його винним в тому чи іншому злочині.
Доказів того, що у друкованих засобах масової інформації, або ж на телебаченні були репортажі в яких було констатовано винуватість ОСОБА_5 у вчиненні певних злочинів на підставі заяв певних посадових осіб у судовому засіданні ні адвокатом, ні підозрюваним не надано.
В свою чергу, повідомлення про підозру не є висловлюванням посадової особи, або ж заявою, а являється документом, в якому, відповідно до вимог ст. 277 КПК України, серед іншого, викладається зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа тощо.
Вказана позицію, цілком і повністю кореспондується з вищезазначеною практикою ЄСПЛ, адже у вказаних його рішеннях мало місце саме порушення презумпції невинуватості через зроблені заяви посадовими особами у ЗМІ, у зв`язку з чим доводи сторони захисту про порушення презумпції невинуватості у даній ситуації є надуманими.
За таких обставин, слідчий суддя вважає заяву адвоката про відвід та висловлені ним доводи такими, що не ґрунтуються на вимогах ст. 77 КПК України, у зв`язку з чим остання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 77, 80, 81 КПК України, слідчий суддя -
Ухвала оскарження не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1