Справа № 442/1081/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/298/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2017 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2016 року відносно ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.11.2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_6 до обраного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 03.06.2010 року та остаточно призначено покарання у виді сім років і три місяці позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахується з 25.12.2015 року та на підставі ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, а саме з 25.12.2015 року до 25.11.2016 року.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , 21 грудня 2015 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, перебуваючи в м. Дрогобич поблизу будинку по вул. Грушевського 142, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, умисно, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою слідством особою, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, вчинили розбійний напад поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я відносно ОСОБА_9 , який виразився у заподіянні останньому численних ударів руками та ногами по різних ділянках тіла, в ході якого заволоділи наступним майном потерпілого на суму 14 825 грн., а саме: ноутбуком марки «Dell Vostro2520» із зарядним пристроєм без акумулятора вартістю 4200 грн., ноутбуком марки «Тошиба C870-14t» вартістю 8500 грн., мобільним телефоном «Нокіа 6500 слайд» із сім картою «МТС» загальною вартістю 460 грн., ліхтарем кишеньковим вартістю 60 грн., наручним чоловічим годинником «Касіо» вартістю 250 грн., блютуз-гарнітурою «Асм ВН-03» вартістю 200 грн., перехідником «Кабл мікро» вартістю 45 грн., двома зарядними пристроями до «Леново» і «Нокіа» загальною вартістю 160 грн., навушниками «Панасонік» вартістю 150 грн., чоловічою сумкою чорного кольору вартістю 150 грн., окулярами «Оптика 49049» вартістю 350 грн., картами м.Львова та м.Парижа загальною вартістю 70 грн., рентген-знімками у кількості 3 шт. загальною вартістю 75 грн., дезодорантом німецького виробника вартістю 65 грн., фотознімками у кількості 3 шт. загальною вартістю 50 гривень, кусачками вартістю 40 грн.
Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчиняла розбій, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою слідством особою, приблизно о 22 годині 10 хвилин 21 грудня 2015 року, повернувся до місця вчинення злочину, а саме до буд. АДРЕСА_1 , де шляхом застосування фізичного насильства, що виразилося у нанесенні численних ударів руками та ногами по різних ділянках тіла ОСОБА_10 , заволоділи майном потерпілого на суму 1 895 грн., а саме: мобільним телефон «Леново Р770» вартістю 1500 грн., в якому знаходилось дві сім картки «Київстар» та «Лайф» загальною вартістю 20 грн., і мікро СД карточка на 32 Гб вартістю 150 грн., ключницею із 5-ти ключами вартістю 225 грн.
В ході вищевказаного розбійного нападу, вчиненого ОСОБА_6 , за попередньою змовою групою осіб із невстановленою слідством особою, потерпілому ОСОБА_9 було заподіяно численні удари руками та ногами в різні ділянки тіла, що спричинило тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому спинки носа в дистальній частині з незначним зміщенням, чотирьох синців на правому та лівому оці, на лівій скроневій ділянці, на підборідді справа, двадцяти одного садна на чолі справа на спинці носа справа та зліва, на чолі зліва ближче до хвостовика лівої брови та ближче до зросту волосся, на лівій та правій щоці, шкірі верхньої губи посередині та справа, на лівому лікті, на зовнішній поверхні правої гомілки в нижній третині, на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, тім`яній ділянці голови зліва, на підборідді справа, рани на слизовій оболонці верхньої губи справа, ближче до першого різця на верхній щелепі, які згідно висновку експерта №775 від 22.12.2015 року по ступеню тяжкості відносяться до категорії легкої ступені тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я.
Внаслідок вищевказаного розбійного нападу ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчиняла розбій, за попередньою змовою групою осіб із невстановленою слідством особою заволоділи майном ОСОБА_9 на загальну суму 16720 гривень 00 копійок.
На даний вирок подали апеляційні скарги обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 ..

Обвинувачений в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати та матеріали кримінального провадження направити на додаткове розслідування.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що вину у скоєному визнає та щиро розкаюється, однак вважає неправильною кваліфікацію його дій за ч.2 ст.187 КК України, оскільки судом першої інстанції не належним чином досліджені докази у кримінальному провадженні, а саме покази потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .. Обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, тобто грабіж, і в цей же час, на думку обвинуваченого, єдиним доказом, що обґрунтовує його дії як розбій є висновок експертизи.

Захисник ОСОБА_7 на підтримання своїх апеляційних вимог покликається на те, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у відкритому викраденні майна потерпілого, просив пробачення у потерпілого в судовому засіданні. У кримінальному провадженні судом не допитано ключового свідка ОСОБА_13 , який перебуває в зоні АТО. Конфлікт виник раптово між потерпіли та невстановленою слідством особою, обвинувачений ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому не наносив, лише відкрито заволодів майном останнього, при цьому потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні ствердив що не пам`ятає хто саме наносив йому тілесні ушкодження через значну кількість спожитого алкоголю в цей день, а також в судовому засіданні не здобуто доказів попередньої змови про вчинення розбою між ОСОБА_6 та невстановленою слідством особою і кожен з них по відношенню до потерпілого діяв без заздалегідь узгодженого умислу.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник підтримав подані апеляційні скарги з мотивів, що наведені у апеляційних скаргах.

Прокурор заперечив апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника, вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора та захисника, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив отримані у передбаченому КПК України порядку докази в даному кримінальному провадженні, оцінивши їх в сукупності, зробив правильний висновок, що незважаючи на невизнання винуватості у вчиненому обвинуваченим ОСОБА_6 , винуватість останнього у вчиненні злочину, за які він засуджений, повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами.
Разом з тим, вивчаючи матеріали кримінального провадження та судового провадження, суд апеляційної інстанції встановив, що потерпілийОСОБА_9 повідомляв незмінні та послідовні відомості, як відносно місця вчинення злочину, способу його вчинення та особи обвинуваченого ОСОБА_6 .. Зазначенні відомості були належним чином перевірені на досудовому розслідуванні та судом першої інстанції. В матеріалах кримінального провадження відсутні докази і стороною захисту не надано доказів того, що міг оговорити обвинуваченого ОСОБА_6 .
Крім цього, безпідставним є покликання в апеляційній скарзі захисника про те, що судом не допитано свідка ОСОБА_13 , оскільки як встановлено судом апеляційної інстанції, свідок ОСОБА_13 був заявлений як свідок від сторони обвинувачення. Прокурор під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , виходячи з принципу змагальності, в суді першої інстанції відмовився від допиту цього свідка та вказав суду на недоцільність його допиту в майбутньому.
Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про надання критичної оцінки показам обвинуваченого ОСОБА_6 , що він не причетний до нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а лише відкрито викрав його майно, а тому покликання в апеляційних скаргах про те, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна, колегією судді визнаються необґрунтованими.
Заперечення обвинуваченим ОСОБА_6 , зокрема в поданій апеляційній скарзі, причетності та свої вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення саме за ч.2 ст.187 КК України, не спростовує правильних висновків суду першої інстанції про доведеність його вини у скоєному, і судом апеляційної інстанції оцінюються як обрана форма захисту.
Також істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що передбачені ст.ст.412, 415 КПК України і які б тягли безумовне скасування вироку із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого не зазначено та судом апеляційної інстанції при апеляційному перегляді не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, а вирок суду першої інстанції слід залишити в силі, оскільки він є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк застосованого попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 25.12.2015 року по 04.04.2017 року включно.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути безпосередньо оскаржена до касаційного суду шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той самий строк з дня отримання копії даної ухвали.

Головуючий:
Судді: