Справа № 442/7646/16-к
Провадження № 1-кс/442/1283/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2016 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 31.10.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного 27.09.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002228, -

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою, у якій просить скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 31 жовтня 2016 року, винесену старшим слідчим Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 за результатами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002228 від 27.09.2016 року. В обґрунтування скарги посилається на те, що така постанова слідчого ОСОБА_4 є передчасною, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що слідчим не взято до уваги ряду фактів, які вказують на наявність факту кримінального правопорушення в діях працівників Стебницької міської ради під час розподілу земельних ділянок по вул. В.Великого, в м. Стебник Львівської області, не проведено допиту осіб власників земельних ділянок, що мало б істотне значення для досудового розслідування.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Скаржниця в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд її скарги без її присутності, таку підтримала та просить задоволити.

Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явився, проте, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Беручи до уваги вищенаведене, вважаю, що скаргу слід розглянути за наявності матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження, а тому вивчивши такі, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається з постанови слідчого Дрогобицького ВП ГУПН у Львівській області ОСОБА_4 від 31.10.2016 року, кримінальне провадження, внесене 27.09.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002228, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України закрите, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Зважаючи, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, то прийняття даного рішення можливе після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин провадження та оцінки слідчим зібраних та перевірених доказів у їх сукупності.

Зі змісту оскаржуваної постанови та з матеріалів кримінального провадження № 0002228 представлених суду слідчим, вбачається, що в Дрогобицький ВП ГУНП у Львівській області поступила ухвала Дрогобицького міськрайонного суду про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань даних згідно заяви ОСОБА_3 про зловживання владою або службовим становищем працівниками Стебницької міської ради під час розподілу земельних ділянок по АДРЕСА_1 .
Будучи допитана по суті провадження як потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що починаючи з 1970 року користувалася земельною ділянкою, яка знаходиться на окраїні АДРЕСА_1 , яку використовувала як городній наділ для вирощування овочів. У період часу з 1993 по 2006 роки за використання наданої їй у користування земельної ділянки на рахунок Стебницької міської ради проплачувала орендну плату. При цьому жодних договорів чи угод про оренду даної земельної ділянки вона ні з ким не укладала та жодних документів про право володіння або користування даною земельною ділянкою, окрім квитанцій про орендну плату за 1997 - 2000 роки вона представити не може, бо не має таких. На її думку даними діями їй спричинено моральну шкоду та матеріальну шкоду пов`язану з витрачанням часу та коштів на послуги адвоката.
Вивченням пред`явлених ОСОБА_3 квитанцій за 1997 - 2000 роки з`ясовано, що платником була ОСОБА_5 , яка проживає по АДРЕСА_2 ; отримувачем платежу була Стебницька міська рада: видом оплати вказано - оренду землі; сумами проплати за 1997 рік вказано 3.80 грн, за 1998 рік - 3,80 грн, за 1999 рік - 3,80 грн. та за 2000 рік - 15,20 грн. звідси загальною сумою проплачених коштів є 26,60 гривень.
До матеріалів перевірки по даному факту долучено ухвалу Вищого адміністративного суду України від 17.03.2016 куди з касаційною скаргою звернулися жителі м. Стебник: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду за позовом вище вказаних громадян до відповідача - Стебницької міської ради по аналогічному спору пов`язаному із оскарженням дій органу місцевого самоврядування щодо прийняття актів не нормативного характеру, якими передано у власність громадянам земельні ділянки по АДРЕСА_1 . Зі змісту цієї ухвали з`ясовано, що місцевим Дрогобицьким міськрайонним судом та Львівським апеляційним адміністративним судом в задоволенні їх позову було відмовлено та відповідно рішення Стебницької міської ради щодо розподілу земель було залишено без змін. Не погодившись з вказаними судовими рішеннями позивачі звернулись із касаційною скаргою, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.03.2016 року було задоволено частково, якою постанову Дрогобицького міськрайонного суду від 09.07.2014 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2014 р. скасовано, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що даний позов може бути розглянутий за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України, в той час, як спір, що виник між сторонами повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства.
З аналізу вище наведеного випливає, що ОСОБА_3 протягом 1993 - 2006 років користуючись земельною ділянкою по АДРЕСА_1 жодних правових документів щодо володіння чи користування нею не укладала, а внесені нею платежі за користування цією земельною ділянкою, які підтверджуються квитанціями за 1997 - 2000 роки на загальну суму 26,60 гривень не є значними.
Тобто такого роду відносини посадових осіб Стебницької міської ради щодо розподілу земельних ділянок по вул. Володимира Великого в м. Стебнику, Львівської області до будь-яких суспільно-небезпечних об`єктивних наслідків, які заподіяли чи могли заподіяти істотну шкоду інтересам окремих громадян, не призвели. Тому у даному випадку вчинене діяння через свою малозначність не становить суспільної небезпеки і за відсутності об`єктивної сторони, в даній події відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
Згідно положень п. 4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, враховуючи, що в ході розслідування кримінального провадження не встановлено ознак кримінального правопорушення, а наявні ознаки цивільно - правових відносин між сторонами,дійшов висновку, що дане кримінальне провадження підлягає закриттю.
В силу ч. ч. 2, 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що слідчим ОСОБА_4 проведено усі необхідні та можливі слідчі дії, спрямовані на здобуття доказів у кримінальному провадженні.

Отже, з урахуванням викладеного, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до переконання, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови та задоволення скарги ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 303 - 307 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 31.10.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного 27.09.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002228 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1