11-кп/775/143/2017(м)
266/4183/16-к

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, раніше судимого: 1) 31.05.2010 року Приморським районним судом м. Маріуполя за ст.ст. 125 ч.1, 129 ч.1, ст. 70 КК України до 1 місяця арешту, 2) 17.05.2011 року Приморським районним судом м. Маріуполя за ст. 185 ч.3 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, 3) 15.09.2011 року Приморським районним судом м. Маріуполя за ст..ст. 125 ч.2, 129 ч.1, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільнився 06.06.2014 року на підставі ст. 7 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 6 місяців арешту. Стягнувши з ОСОБА_6 на користь держави розходи за проведену експертизу в сумі 351,84 гривень.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 знаходячись у приміщені кафе «Хілтон» по пр. Нахімова, 35 у Приморському районі м. Маріуполя діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, скориставшись тим, що раніше невідомий йому ОСОБА_7 відволікся, таємно викрав зі столу, за яким сидів останній, його майно, а саме мобільний телефон «BRAVIS» моделі «Light» вартістю відповідно до висновку експерта № 1/20 103 від 17.10.2016 року складає 774,67 гривень, з картою пам`яті на 4 Гб та сім картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 , які не представляють матеріальної цінності, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. В іншій частині вирок стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та відповідно кваліфікував дії останнього.

Суд розглянув справу у відповідності за ст. 349 КПК України.

А тому висновки суду в частині щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Щодо доводів прокурора про те, що судом першої інстанції істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, що виразилися в тому, що суд в резолютивній частині вироку не вирішив питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, являються безпідставними та необґрунтованими.

07 листопада 2016 року ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області продовжено дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 .. Відповідно до КПК України запобіжний захід може бути продовжено до двох місяців. Оскаржуваний вирок було проголошено 21 грудня 2016 року та на той момент діяв обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, про продовження дії запобіжного заходу ніяких клопотань не заявлялось, а тому колегія суддів вважає, що доводи прокурора в цій частині являються необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім того, колегія звертає увагу, що термін дії запобіжного заходу на момент розгляду кримінального провадження вже сплив, а тому апеляційна інстанція позбавлена можливості розглянути ці доводи як слушними.

Щодо доводів прокурора про те, що у вироку суду першої інстанції наявна суперечність висновків суду, яка проявляється в тому, що у мотивувальній частині вироку суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, а в резолютивній частині призначає покарання у виді 6 місяців арешту, являються на думку колегії суддів неспроможними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначені суперечності, колегія суддів вважає опискою, яку можливо виправити в порядку ст. 379 КПК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував ступень тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, який на обліку в психіатричних та наркологічних закладах не знаходиться, раніше судимий, правильно врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме повне визнання вини, щиросердне каяття, сприяння розкриттю злочину, також правильно врахував обставини, що обтяжують покарання, а саме рецидив злочину, і призначив необхідне і достатнє покарання у межах санкції ч.2 ст. 185 КК України.

Доводи прокурора про те, що судом першої інстанції обрано покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого внаслідок м`якості, являються безпідставними, оскільки при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції було прийнято до уваги та враховано всі обставини, необхідні для правильного та законного розгляду кримінального провадження. Крім того колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було обрано покарання передбачене санкцією статті КК України.

На підставі наведеного колегія суддів не знаходить підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш сурового покарання ніж зазначене у вироку суду першої інстанції.

У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, так як він являється справедливим, законним та обґрунтованим, суттєвих порушень кримінального процесуального закону не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду по розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді: