Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
29 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження №0000703 за апеляційною скаргою заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_9 на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01 листопада 2016 року

стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Птича, Дубенського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
обвинуваченого за ч.1 ст. 121 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01 листопада 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України:
- не виїжджати за межі України;
- періодично з`являтися до уповноваженого органу пробації для реєстрації;
- повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Комунального закладу Дубенська центральна районна лікарня Дубенської районної ради 2267 грн. 24 коп. витрат на лікування потерпілого.

Вирішено питання щодо речового доказу по справі.
За вироком суду ОСОБА_6 , 04 липня 2016 року, приблизно о 16 год., перебуваючи на території господарства за адресою АДРЕСА_1 , після словесної суперечки з ОСОБА_8 , яка відбулась у житловому будинку за вказаною адресою, підійшов до останнього, який сидів на стільці спиною до вхідних дверей житлового будинку, та наніс йому один удар в область шиї господарським ножем. Своїми діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_8 умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
У поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , покликається на незаконність та невмотивованість вироку суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Зазначає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. При призначенні покарання обвинуваченому судом не дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України. Вказує, що судом не враховано, що злочинне посягання ОСОБА_6 спрямовано проти життя і здоров`я людини, тілесні ушкодження потерпілому заподіяно небезпечним способом ударом ножа у шию, що є життєво важливим органом людини. Потерпілий отримав тілесні ушкодження, небезпечні для життя у момент заподіяння. Просить вирок Дубенського міськрайонного суду від 01 листопада 2016 року скасувати в частині призначення покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , а також потерпілого ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, в апеляційній скарзі не оскаржується.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховано, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який повністю визнав себе винним у вчиненому, вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставину, яка обтяжує покарання ? вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а також думку потерпілого ОСОБА_8 , який на момент розгляду справи судом першої інстанції будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_6 , з яким примирились, не мав і просив суд суворо не карати обвинуваченого і не позбавляти його волі, та призначив покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин у виді 5 років позбавлення волі.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога в Дубенському психонаркологічному відділенні КЗ РОЦПЗН (а.п.131. Т.№ 2) та на обліку в Дубенському міськрайонному відділі кримінально-виконавчої інспекції обвинувачений не перебуває (а.п. 134, Т.№2) не перебуває.

Відповідно до характеристики, виданої Птицькою сільською радою Дубенськогго району Рівненської області від 04 липня 2016 року протягом 2016 року письмових скарг від жителів сільської ради до виконкому на громадянина ОСОБА_6 не надходило. На адмінкомісії сільської ради не розглядався (а.п.128, Т.№ 2).

Колегія суддів, зважаючи на конкретні обставини по справі, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого, погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку колегії суддів, звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим, а встановлений іспитовий строк буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним в подальшому нових злочинів.

Доказів на спростування висновків місцевого суду прокурором в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Під час апеляційного розгляду справи потерпілий ОСОБА_8 вказав, що ОСОБА_6 відшкодував йому витрати на лікування, ніяких претензій до обвинуваченого не має, проживають в одному будинку, просив не позбавляти ОСОБА_6 волі. Зазначив, що обвинувачений доглядає хвору матір.

Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим і вмотивованим і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01 листопада 2016 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 ? без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3