АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2940/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

представника власника майна ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 квітня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором який прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , та накладено арешт на майно вилучене 27.04.2017 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва під час обшуку у чарунці індивідуального сейфу № НОМЕР_1 , яка перебуває в користуванні ОСОБА_7 в окремій кімнаті-сховищі (депозитарії) з вмонтованими сейфами, управління Primier-банкінгу департаменту роздрібного банкінгу АБ «Укргазбанк» за адресою: м. Київ, вул. Ш. Руставелі, буд. 40/10.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту на майно зазначене у клопотанні слідчого, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого з метою забезпечення збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, власник майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказує, що слідчим суддею не наведено жодного обґрунтування відповідності майна, на яке слідчий просить накласти арешт, критеріям речових доказів та не перевірено відношення майна до обставин даного кримінального провадження. Додає, що арештоване судом майно набуте задовго до початку АТО на Сході України та появи так званої ДНР та вказує, що арештовані кошти і цінності є частиною родинних заощаджень, які мають законні джерела походження.
Так, власник майна зазначає, що арештовані грошові кошти, отримані ним у період 2005-2017 років у вигляді доходу від продажу квартири, отримання річного задекларованого доходу за час роботи на відповідальних посадах в центральних органах виконавчої влади, а також пенсія. Додає, що арештовані грошові кошти частково належать і його дружині та сину, мають законне джерело походження, що підтверджується доданими до апеляційної скарги документами.
Далі в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що в порушення вимог ст. 172 КПК України розгляд даного клопотання відбувся без виклику у судове засідання власника тимчасово вилученого майна.
У підсумку, автор апеляційної скарги зазначає, що мотиви накладення арешту на належне йому майно є видуманими та ґрунтуються на припущеннях слідчого.
Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування причин пропуску такого строку зазначає, що розгляд клопотання слідчого відбувся без виклику у судове засідання власника майна, про існування оскаржуваної ухвали апелянту стало відомо із відповіді Печерського районного суду м. Києва на адвокатський запит представника власника майна лише 16 травня 2017 року, а апеляційна скарга подана у п`ятиденний строк, з урахуванням вихідних днів.
Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги власника майна, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, щовласник майна та його представники в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймали, про наявність оскаржуваної ухвалидізналися 16 травня 2017 року, а з апеляційною скаргою звернулися 22 травня 2017 року, пятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не порушено, а тому і не підлягає поновленню.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні Головного слідчого управління Служби безпеки України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000001, відомості про яке 06.01.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України.

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно вилучене 27.04.2017 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва під час обшуку у чарунці індивідуального сейфу № НОМЕР_1 , яка перебуває в користуванні ОСОБА_7 в окремій кімнаті-сховищі (депозитарії) з вмонтованими сейфами, управління Primier-банкінгу департаменту роздрібного банкінгу АБ «Укргазбанк» за адресою: м. Київ, вул. Ш Руставелі, буд. 40/10, яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено та накладено арешт на зазначене у клопотанні майно.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.
КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження за № 0000001 про накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого та прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні.
З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, вилучене 27.04.2017 року під час обшуку у чарунці індивідуального сейфу № НОМЕР_1 , яка перебуває в користуванні ОСОБА_7 , діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Розгляд клопотання слідчого про арешт майна без виклику його власника, хоча і є порушенням встановленого КПК України порядку розгляду таких клопотань, проте не є визначеним законом порушенням, яке тягне обов`язкове скасування ухвали. Крім цього, положеннями ст. 174 КПК України передбачено можливість звернення із клопотанням про скасування арешту саме у тому випадку коли особа не була присутня під час його розгляду.
Твердження автора апеляційної скарги про невідповідність майна, на яке слідчий просить накласти арешт, критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами доданими до клопотання слідчого, з яких вбачається, що постановою про визнання речовими доказами від 27 квітня 2017 року майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
З цих же підстав не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що арештоване майно не має відношення до даного кримінального провадження, а мотиви накладення арешту є видуманими припущеннями слідчого.
Крім того, посилання власника майна на те, що арештовані кошти і цінності набуті задовго до початку АТО на Сході України та є частиною родинних заощаджень, оскільки отримані у період 2005-2017 років у вигляді доходу від продажу квартири, отримання річного задекларованого доходу за час роботи, пенсії, не є предметом розгляду у даному судовому засіданні, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні, як і твердження про те, що арештоване майно частково належать дружині та сину.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.
Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно вилучене 27.04.2017 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва під час обшуку у чарунці індивідуального сейфу № НОМЕР_1 , яка перебуває у користуванні ОСОБА_7 , з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 квітня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , та накладено арешт на тимчасово вилучене майно 27.04.2017 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва під час обшуку у чарунці індивідуального сейфу № НОМЕР_1 , яка перебуває в користуванні ОСОБА_7 в окремій кімнаті-сховищі (депозитарії) з вмонтованими сейфами, управління Primier-банкінгу департаменту роздрібного банкінгу АБ «Укргазбанк» за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4