Провадження № 1-кп/520/625/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.03.2017 року колегія суддів Київського районного суду м. Одеси

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

при розгляді у підготовчому судовому засіданні обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001532 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Котовськ Одеської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітнього сина, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадження Київського районного суду м.Одеси з Апеляційного суду Одеської області після скасування вироку суду надійшла кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.358 КК України на новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить суд призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст.291 КПК України.

Представник потерпілого, захисник та обвинувачений вважають можливим призначити справу до судового розгляду.

Вислухавши думку сторін по справі, перевіривши обвинувальний акт з додатками на відповідність вимогам КПК України, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками не відповідають вимогам КПК України, так як досудове слідство допустило істотні порушення вимог чинного законодавства України.

Відповідно до положень ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно припису ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні, та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, на підставі п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.

Згідно із приписом п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001532 від 16.09.2013 року не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме обвинувачення, яке було висунуто ОСОБА_7 є неконкретизованим, а викладені в ньому фактичні обставини є суперечливими.

В обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 відсутній повний виклад фактичних обставин, які характеризують об`єктивну сторону інкримінованого злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, а саме з тексту обвинувального акту неможливо встановити коли саме був закінчений склад вказаного злочину.

Також в обвинувальному акті взагалі відсутні відомості щодо обставин передачі автомобіля ОСОБА_8 .

Згідно п.7 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про розмір матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, тобто розмір заподіяних збитків від протиправних дій, оскільки розмір матеріальної шкоди впливає на правову кваліфікацію дій обвинуваченого, тому необхідно встановити дійсну вартість викраденого майна.

Згідно пункту 3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

З аналізу положень ст.ст.92-93 КПК України також вбачається, що обов`язок доказування розміру такої шкоди, шляхом збирання доказів, покладається на слідчого і прокурора.

Таким чином, вищезазначені вимоги процесуального закону зобов`язували сторону обвинувачення, перед складенням обвинувального акту, належним чином зібрати докази в обґрунтування доведення розміру заподіяної потерпілому шкоди, відкрити ці докази стороні захисту, після чого використати їх безпосередньо в суді.

Враховуючи, що в обвинувальному акті у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 відсутнє належне формулювання обвинувачення, в розумінні п.13 ч.1ст.3 КПК України, а за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Відсутність належного формулювання обвинувачення суперечить принципу верховенства права, закріпленому вст.8 КПК України та практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті закону підлягає обов`язковому застосуванню.

Згідно з чинним кримінальним процесуальним законом обвинувачений має право знати у чому він обвинувачується, а обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом.

Суд вважає, що неконкретність такого обвинувачення порушує право особи на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу розясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Окрім того, Суд зазначає, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо предявленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти ОСОБА_4» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 01.03.2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти ОСОБА_4», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.409 та ч.1 ст.412 КПК України, наведені порушення кримінального процесуального законодавства унеможливлюють прийняття будь-якого судового рішення судом першої інстанції.

Суд вважає, що досудовому слідству необхідно усунути всі недоліки встановлені судом в порушенні чинного законодавства, в тому числі і допущені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків, вказаних у даній ухвалі суду .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 7, 8, ст.42, 94, 109, 291, 314-317, 369-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001532 за обвинуваченням ОСОБА_7 - повернути прокурору Одеської місцевої прокуратури №1.

Зобов`язати прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 усунути недоліки, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3

Головуючий ОСОБА_1