Дата документу 30.03.2017

Справа № 334/2042/17
Провадження № 1-кс/334/545/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.03.2017 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя, у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ;

прокурора - ОСОБА_3 ;

слідчого - ОСОБА_4

та адвоката - ОСОБА_5 ;

розглянув клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001426 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українеця, громадянина України, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, є інвалідом 3 групи, має середню-спеціальну освіту, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
28.03.2017, приблизно о 19 год. 40 хв., знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рельєфна, буд.16, зробив замовлення у службі таксі «Любимое» на адресу: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. №216.
28.03.2017, приблизно о 20 год. 02 хв., ОСОБА_6 взявши з собою підготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, а саме ніж, вийшов з під`їзду №3 будинку № 16 по вулиці Рельєфна в місті Запоріжжя та направився до автомобіля марки «ЗАЗ 110307», д.н. НОМЕР_1 , який прибув на виклик. Підійшовши до вищевказаного автомобіля, ОСОБА_6 спровокував словесний конфлікт з водієм автомобіля ОСОБА_7 , в ході якого сів до салону автомобіля, який через деякий час почав рух на замовлену адресу.
Під час руху автомобіля, не припиняючи конфлікт з ОСОБА_7 , а навпаки висловлюючись в адресу останнього грубою нецензурною лайкою та погрожуючи йому фізичною розправою, ОСОБА_6 дістав з наявної у нього сумки ніж, за допомогою якого продовжив погрожувати ОСОБА_7 фізичною розправою, в тому числі й спричиненням тілесних ушкоджень. В свою чергу потерпілий ОСОБА_7 сприйняв погрозу ОСОБА_6 як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю.
Далі ОСОБА_7 , побоюючись за своє життя та здоров`я, рухаючись на своєму автомобілю по вул. Рельєфна в м. Запоріжжя, з метою припинити злочинні дії підозрюваного та отримати допомогу здійснив зупинку транспорту на АЗС «ЗОГ», розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рельєфна, 1-А, після чого вийшов із салону, та направився до диспетчера вказаної АЗС.
Тим часом ОСОБА_6 , розуміючи, що воля потерпілого повністю подавлена внаслідок застосування до нього протиправних дій, в момент коли ОСОБА_7 відчиняв водійські дверці, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Леново А319» вартістю 1800 гривень, який знаходився біля панелі приладів автомобіля марки «ЗАЗ 110307», та який належить ОСОБА_7 .
Далі ОСОБА_6 , розуміючи, що на даному етапі він має реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, з метою швидкого залишення місця вчинення кримінального правопорушення, усвідомлюючи що може бути затриманим на місці вчинення правопорушення, утримуючи при собі раніше викрадений мобільний телефон, повідомив ОСОБА_7 , що йому необхідно вийти в магазин, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, та направився в напрямку проспекту Соборного в м. Запоріжжя, де через деякий час був затриманий співробітниками поліції.

Таким чином, в результаті умисних злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 завдано матеріальну шкоду на суму 1800 гривень.

Таким чином ОСОБА_6 , своїми умисними діями скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст.187 КК України, яке кваліфікується як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування такого насильства (розбій).

28 березня 2017 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст..208 УПК України.

29 березня 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просить його задовольнити.

Оскільки існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий та прокурор просять клопотання задовольнити.

Допитаний в якості підозрюваного, ОСОБА_6 свою провину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав, просив суд не застосувати стосовно нього такий запобіжний захід як тримання під вартою, а застосувати домашній арешт, зазначив, що він є інвалідом 3 групи, з приводу цього йому необхідні спеціальні процедури, а саме масаж та обезболюючі уколи, також має цивільну дружину, яка вагітна від нього.
Адвокат підозрюваного проти заявленого клопотання заперечує, вважає його необґрунтованим та безпідставним.
Враховуючи вищезазначене вважає, що відсутні ризики зазначені слідчим у клопотанні.

Зазначив, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, визнав вину, покаявся, має стійкі соціальні зв`язки, є інвалідом 3 групи.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 зазначила, що має шлюбні відносини з ОСОБА_6 , вагітна від нього, строк вагітності 3 місяці. Крім того, ОСОБА_6 є інвалідом 3 групи, він постійно робить знеболюючі ін`єкції.

Вислухавши доводи та пояснення слідчого, думку прокурора, пояснення ОСОБА_6 , та його адвоката, дослідивши надані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити слідчому та прокурору у задоволенні клопотання щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, передбачених п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Однак, в матеріалах провадження, наданих суду, не достатньо доказів, які б давали підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 п.1,5 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний є інвалідом 3 групи та отримує пенсію по інвалідності, тобто у нього є постійне джерело доходу. Підозрюваний має батьків, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_8 , яка перебуває у стані вагітності, у зв`язку з чим, на думку суду, підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки.

Таким чином, доводи прокурора про існування ризиків необхідних для застосування що до підозрюваного запобіжного заходу тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Проте, суд вважає, що самим підозрюваним та його адвокатом надані суду обґрунтовані підстави вважати, що до ОСОБА_6 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, відповідно до вимог ст.181 КПК України, т.я. підозрюваний завірив суд про те, що він буде сприяти розслідуванню злочину, не буде вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховуватись від органів досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 194 КПК України,

У X В А Л И В:
У клопотанні слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001426 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши йому залишати житло з 19-00 години по 7-00 годину.

Виконання ухвали слідчого судді доручити співробітникам Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Строк домашнього арешту визначити ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці: з 28.03.2017 року до 26.05.2017р.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1