Справа № 303/1123/17-к
Провадження № 1-кс/303/266/17
У Х В А Л А
про накладення арешту на майно
28 лютого 2017 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю: слідчого СВ Мукачівського ВП
ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_3
прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_4
Слідчий СВ Мукачівського ВП ГУ Національної поліції в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням про накладення арешту на об`єкт нерухомості будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_5 .
Клопотання мотивує тим, що 27 грудня 2016 року о 17 годині 30 хвилин до чергової частини Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області із Мукачівської місцевої прокуратури за вхідним номером №Г-459 від 27.12.2016, надійшли матеріали по заяві ОСОБА_6 , про те, що на її думку невідома особа продала її будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 . Допитана потерпіла у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , в ході допиту повідомила, що за вище вказаною адресою, а саме в будинку АДРЕСА_1 , вона постійно проживає разом зі своїм сином ОСОБА_7 , його дружиною ОСОБА_8 із 2007 року та їхньою малолітньою дитиною ОСОБА_9 , 2014 року народження. За вище вказаною адресою по АДРЕСА_1 , всі вони зареєстровані. Вона зареєстрована за вказаною адресою відповідно до будинкової книги - 12.02.1984 року, її син ОСОБА_7 зареєстрований відповідно до будинкової книги із 29.01.1989 року. Його дружина ОСОБА_8 зареєстрована за вказаною адресою відповідно до будинкової книги 18.12.2015 року. Їхня малолітня дитина ОСОБА_9 , відповідно до будинкової книги зареєстрована за даною адресою з 18.12.2015 року. У 2013 році, точного часу вона на даний час вже не пригадує, її син ОСОБА_7 , був засуджений Мукачівським міськрайонним судом за ч.1 ст.121 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років. У 2016 році, точної дати на даний час не пригадує, вона перебуваючи в себе вдома, до неї додому прийшли невідомі особи, які не представившись почали говорити, що вони є власниками їхнього будинку, оскільки вони його придбали. При яких саме обставинах вони придбали їх будинок їй на той час не було відомо, оскільки ніхто нічого про це не говорив. Також повідомила, що після смерті її бабусі ОСОБА_10 , згідно її заповіту даний будинок за адресою АДРЕСА_1 , перейшов у власність до її сина ОСОБА_7 . Із того часу він є законним власником даного будинку. На скільки їй на даний час вже відомо від працівників поліції, то їх будинок незаконно продали через електронні торги невідомій особі. При яких саме обставинах його продали їй не відомо. В їхньому будинку станом на 2015 рік було зареєстровано четверо осіб, які там постійно проживали. Відповідно до копії протоколу №135066 проведення електронних торгів від 18.12.2015 року, то будинок АДРЕСА_1 продано переможцю електронних торгів Учаснику №5 ОСОБА_5 , за суму 314 268 гривень 07 копійок.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з наведених в ньому підстав і просили його задовольнити.
Власник домоволодіння ОСОБА_5 була відсутня на судовому засіданні.
Розглянувши дане клопотання та заслухавши думку слідчого та прокурора приходжу до наступного висновку.
Відповідно до п.7) ч.2. ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Стаття 170 (у редакції Закону України від 18.02.2016 р. N 1019-VIII) «Накладення арешту на майно», визначає: що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Частина друга та третя цієї статті кримінального процесуального Закону передбачають, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №80246740 від 13.02.2017 року, на даний час, будинок АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_5 .
Таким чином, приходжу до висновку, що наявні передбачені нормами КПК правові підстави для задоволення клопотання про арешт нерухомого майна, а саме: - будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_5 , та який згідно Постанови слідчого від 22.02.2017 року, визнаний речовими доказами у кримінальному провадженні.
В іншому випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, втрати, пошкодження, знищення, приховання тощо) на вказане майно.
На підставі вище наведеного, керуючись ст. ст.132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Накласти арешт на об`єкт нерухомості: а саме: на будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_5 , з метою забезпечення збереження речових доказів.
Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти діб з моменту її проголошення.

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_1