Справа № 740/3177/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/461/2017
Категорія - ч.1 ст.125, ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0001167 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не одружений, освіта середня, працює менеджером в ТОВ «ЛІДЕР ПРОМ ТРЕЙД», раніше не судимий:

засуджений:

- за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 120 годин;

- за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_3 , не одружений, освіта професійно-технічна, не працює, раніше не судимий,

засуджений ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 100 годин.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 23 липня 2016 року, близько 19.30 год., ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на перехресті вул. Об`їжджа та вул. Сакко і Ванцетті у м. Ніжин Чернігівської області, за попередньою змовою із ОСОБА_12 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, умисно нанесли не менше 12 ударів в область голови та тулуба потерпілому ОСОБА_13 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 197 від 26 липня 2016 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і не були небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

23 липня 2016 року, близько 22.00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на території ЗОШ № 2, розташованої у м. Ніжин Чернігівської області, вул. Шевченка, 56, умисно наніс один удар палицею в область лівої руки потерпілого ОСОБА_14 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 196 від 26 липня 2016 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і не були небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

23 липня 2016 року, близько 22.00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на території ЗОШ № 2, розташованої в м. Ніжин Чернігівської області, по вул. Шевченка, 56, умисно наніс один удар в область спини потерпілому ОСОБА_13 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 197 від 26 липня 2016 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і не були небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

23 липня 2016 року, близько 22.00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на території ЗОШ № 2, розташованої в м. Ніжин Чернігівської області, по вул. Шевченка, 56, умисно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого ОСОБА_15 , наніс один удар палицею в область спини та не менше 5 ударів кулаками в область голови та тулубу потерпілого, спричинивши останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 198 від 28 липня 2016 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і не були небезпечними для життя в момент їх заподіяння, після чого відкрито заволодів належною ОСОБА_15 барсеткою із грошовими коштами в ній у сумі 87 грн., після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном, спричинивши потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду у вищевказаному розмірі.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт строком 120 годин; за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Крім того, просив виключити з мотивувальної частини вироку посилання на наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 «перше притягнення до кримінальної відповідальності» та «молодий вік». В обґрунтування скарги зазначив, що місцевим судом не було в достатній мірі враховано конкретні обставини скоєння кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вчинив злочин перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, у незначний проміжок часу. Звернув увагу на те, що ОСОБА_8 вчинив посягання на здоров`я трьох осіб, два з яких неповнолітні особи.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду від 03 лютого 2017 року щодо ОСОБА_12 ніким з учасників кримінального провадження не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, котрі просили залишити без змін вирок місцевого суду, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Місцевий суд, дослідивши, ретельно перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, вірно прийшов до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, та за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, що ніким з учасників процесу не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За змістом пунктів 1-5 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Наведений у ч.1 ст.66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч.1 цієї статті.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, місцевий суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (яких фактично було два, а не чотири, як вказує сторона обвинувачення), обставини вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, молодий вік; обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, повторно, групою осіб за попередньою змовою; та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання за ч.1 ст.125 КК України та за ч.2 ст.186 КК України, з урахуванням ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.186 КК України. Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у скоєному, має позитивну соціальну поведінку після вчинення кримінальних правопорушень, місцевий суд прийшов до правильного висновку про можливість перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства та звільнив ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів.

Також слід зазначити, що в судовому засіданні місцевого суду потерпілі не вказували на необхідність призначення ОСОБА_8 покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, будь-які претензії майнового чи морального характеру з їх боку до обвинуваченого відсутні. Крім того, після вчинення кримінальних правопорушень останній працевлаштувався і за місцем роботи характеризується позитивно, що, на думку колегії суддів, свідчить про його тверде бажання стати на шлях виправлення.

Відтак, всі обставини, на які посилається прокурор, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання враховані, тому доводи про м`якість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4