Справа № 369/7481/17
Провадження № 1-кп/369/609/17
В И Р О К
іменем України
25.07.17 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003847 від 27.06.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який має неповну середню освіту, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

встановив:
26.06.2017 року близько 22 годині, більш точний час не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік житлового будинку № 15 по провулку Поштовому в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагатитися, побачив раніше незнайому йому жінку ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел, шляхом ривка зірвав із шиї останньої золотий ланцюжок із золотим хрестиком.

Згідно висновку експерта № 12-4/781-тв від 10.07.2017 року вартість золотого ланцюжка становить 8500 грн. та вартість золотого хрестика становить 1700 грн.

Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріального збитку на загальну суму 10200 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у висунутому йому обвинуваченні визнав та підтвердив обставини вчиненого, пояснив, що 26.06.2017 року перебував в м. Вишневе по роботі та вже повертався додому, помітив жінку, яка йшла навпроти, та спонтанно вирішив зірвати з неї золотий ланцюжок, що і зробив. Після того як зірвав з шиї жінки ланцюжок, забіг в тупик, звідки не було виходу, та, вже перебуваючи там, почув як потерпіла кричить, злякався, викрадене викинув та зрозумів, що накоїв. Коли повернувся до потерпілої, то біля неї були люди, які його утримували та викликали поліцію. Він просив дати йому можливість зателефонувати брату, оскільки, коли його силою утримували, то били. Свій вчинок пояснив скрутним матеріальним становищем та перебуванням на утриманні хворої дитини, яку виховує разом з співмешканкою. Заявив, що має намір відшкодовувати завдану ним шкоду, проте на даний час у нього відсутні кошти. Вибачився перед потерпілою, жалкував про вчинене.

Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що 26.06.2017 близько 22 години вона поверталась додому з роботи, йшла та розмовляла по телефону, навпроти неї йшло двоє невідомих чоловіків та через деякий час ОСОБА_6 побачила як один з них почав бігти в її сторону. Вона злякалась, почала кричати та ухилятися від нього, тримаючи в руках сумку та телефон, відчула як з шиї невідомий зірвав ланцюжок та побіг в невідомому напрямку. На місце вчинення злочину ОСОБА_7 повернув батюшка, сам ОСОБА_7 не повертався. На даний час ніякого відшкодування шкоди вона від обвинуваченого не отримала, у зв`язку з чим заявила цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 на свою користь 8500 грн. матеріального збитку та 20000 грн. завданої їй моральної шкоди. При призначенні покарання поклалась на розсуд суду.

За таких обставин, враховуючи позицію обвинуваченого, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники зміст фактичних обставин, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України з допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_5 .
Тому, оцінюючи всі обставини у кримінальному провадженні, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_5 в обсязі висунутого обвинувачення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд бере до уваги, що він раніще не судимий в силу ст. 89 КК України, як житель с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області характеризується негативно, неодноразово на нього надходили скарги від мешканців вулиці та села, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також враховує характер і ступінь тяжкості злочину за ч. 1 ст. 186 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості. Обставин, що, відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України, пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено. Тому, з огляду на вказане, суд приходить до переконання про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за вчинене у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 186 КК України.
Підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від призначеного йому покарання з встановленням іспитового строку, як на це орієнтував прокурор, суд не знаходить та вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Вирішуючи питання про заявлений у справі цивільний позов, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 доведені в ході судового провадження, а тому стягує з обвинуваченого на користь потерпілої 8500 грн. завданого матеріального збитку та 20000 грн. моральної шкоди.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на підставі ст. 124 КПК підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 127-129, 368 371, 373, 374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київське СІЗО» Мінюсту України.
Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_5 рахувати з 25.07.2017 року.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, на користь потерпілої ОСОБА_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , 8500 (вісім тисяч п`ятсот)грн. завданого матеріального збитку та 20000 (двадцять тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0003847 - 296 (двісті дев`яносто шість) грн. 61 коп.
Речові докази у справі: золоті вироби, які передані ОСОБА_4 , - залишити у її розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1