Справа № 738/67/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/795/77/2017
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(резолютивна частина)
16 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 20 січня 2017 року відносно ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді засуджений ОСОБА_6 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 20 січня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про негайне звільнення його з-під варти. В іншій частині вимоги засудженого ОСОБА_6 залишено без розгляду.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання, призначене ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 16.06.2016 року, у Домницькому виправному центрі № 135, по території виправного центру переміщається вільно. По прибуттю до Домницького ВЦ № 135 засуджений ОСОБА_6 звільнений з під варти, жодних судових рішень щодо застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою до установи не надходило. Залишаючи без розгляду вимоги засудженого про забезпечення працевлаштування та матеріально технічне забезпечення по утриманню в приміщеннях з необхідним температурним режимом, слідчий суддя вказав, що такі вимоги не розглядаються слідчим суддею в даному провадженні.

В обґрунтування вимоги апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 зазначав, що він відбуває покарання у виді обмеження волі у Домницькому виправному центрі № 135 Управління ДПтС України в Чернігівській області, але по прибуттю до установи його з-під варти не звільнили. За його поведінкою та діями постійно спостерігає інспектор. Він не може вільно залишити територію установи, його постійно тримають у гуртожитку, чим порушується його право на вільне пересування. Крім того, в гуртожитку постійно порушується температурний режим. Умови перебування в даній установі нічим не відрізняються від умов тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним обґрунтованим та вмотивованим.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Замоскворецького райсуду м. Москви Російської Федерації від 07.05.2010 року ОСОБА_6 засуджений до 14 років позбавлення волі.

Ухвалою Московського міського суду від 18.08.2010 року вирок Замоскворецького райсуду м. Москви від 07.05.2010 року змінений та постановлено ОСОБА_6 вважати засудженим за ч. 1 ст. 132, ч. 1 ст. 161, п. «в» ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 131, п. «б» ч. 2 ст. 132, п. «б» ч. 2 ст. 131, ч. 3 ст. 69 КК Російської Федерації до 13 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12.08.2013 року вирок Замоскворецького районного суду м. Москви від 07.05.2010 року та ухвалу Московського міського суду від 18.08.2010 року приведено у відповідність до законодавства України, ОСОБА_6 постановлено вважати засудженим за ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1, 2 ст. 70 КК України до 13 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 14.06.2016 року засудженому ОСОБА_6 зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 17.08.2009 року по 18.08.2010 року та з 12.08.2015 року по 03.11.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 16.06.2016 року невідбуту частину покарання ОСОБА_6 замінено з позбавлення волі на обмеження волі. Щорським районним судом Чернігівської області 04.09.2016 року зараховано в строк покарання термін слідування до установи з 01.07.2016 року по 02.07.2016 року.

Колегією суддів встановлено, що засуджений ОСОБА_6 на даний час відбуває покарання у зв`язку із заміною частини покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі та є особою, яка направлена у місця обмеження волі до Домницького виправного центру №135 для подальшого відбування покарання.

Відповідно до ст. 16 КВК України, виправні центри виконують покарання у виді обмеження волі стосовно осіб, засуджених за злочини невеликої та середньої тяжкості, а також засуджених, яким даний вид покарання призначено відповідно до статей 82, 389 КК України.

Згідно вимог ст. 57 КВК України, по прибуттю до Домницького виправного центру № 135 засуджений ОСОБА_6 був звільнений з під варти.

Жодних судових рішень щодо застосування до засудженого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до установи не надходило.

Згідно зі ст. 61 Кримінального кодексу України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. Засуджені в даному випадку не ізолюються від суспільства, вони лише обмежені у свободі пересування і виборі місця проживання. Це виражається у тому, що вони не вправі залишати територію виправного центру і визначену місцевість без дозволу адміністрації, а також зобов`язані проживати, як правило, у спеціально призначених для них гуртожитках.

Порядок і умови виконання покарання у виді обмеження волі регламентуються главою 13 КВК України, з якими засуджений ОСОБА_6 ознайомлений по прибуттю до установи. Під час відбування покарання у виді обмеження волі особи мають обмежений статус, проте користуються всіма правами засуджених, які відбувають покарання у виді обмеження волі, за винятком обмежень, визначених діючим Кримінально-виконавчим законодавством України і встановлених вироком суду. Окрім цього, ОСОБА_6 має змогу вільно пересуватись в межах території установи та проживати в гуртожитку.

Відповідно до Наказу № 2186/5 п. 1 розділу 29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, межі виправного центру встановлюються наказом начальника територіального органу управління ДПтС за погодженням з органами місцевого самоврядування з урахуванням особливостей установи по межі населеного пункту, але в радіусі не більше 5 кілометровій зоні від території виправного центру.

Крім того, відповідно до вимог ст. 59 КВК України, засудженим може бути дозволено короткочасні виїзди за межі виправного центру за обставин, передбачених законом для осіб, засуджених до позбавлення волі, а також з інших поважних причин, перелік яких є вичерпним.

З врахуванням вище викладеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що засуджений ОСОБА_6 по території виправного центру переміщається вільно, судових рішень щодо застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, і тому обґрунтовано відмовив засудженому в задоволенні клопотання про звільнення його з-під варти.

Доводи апеляційної скарги засудженого та його пояснення в апеляційному суді щодо сприйняття ним умов нагляду, як тримання під вартою безпідставні.

Порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухваленого слідчим суддею рішення не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 422, Кримінального процесуального кодексу України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 20 січня 2017 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4