Провадження № 11-кп/792/336/17
Справа № 677/1648/16-к Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 4 ст. 296КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000427 від 26 серпня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 березня 2017 року,-

В с т а н о в и л а :
Вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 березня 2017 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобідка-Красилівська Красилівського району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюэ, не військовозобов`язаного, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, судимого:

- 18 січня 2016 року Красилівським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до визначеного покарання приєднано невідбуте покарання за вироком Красилівського районного суду від 18 січня 2016 року у виді штрафу в сумі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн.

Призначені покарання постановлено виконувати окремо.

На підстав ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений органи з питань пробації про зміну місця роботи та проживання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 5345,0 грн. завданої матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Речовий доказ - дерев`яну палицю постановлено знищити.

За вироком суду, ОСОБА_8 25 серпня 2016 року близько 23.20 год. в с. Слобідка-Красилівська по вул. Центральна,31 у приміщенні кафе-бару «ПП ОСОБА_11 », використовуючи малозначний привід та знаходячись в громадському місці у нічний час, в присутності сторонніх осіб, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, нехтуючи всіма нормами і правилами поведінки в суспільстві, виявляючи особливу зухвалість, усвідомлюючи своє неповажне ставлення до суспільного порядку, ігноруючи існуючі в суспільстві правила і норми моралі, доброчесності, за допомогою дерев`яної біти, тобто із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, яку попередньо взяв із собою, почав наносити удари по різних частинах тіла ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 .

Внаслідок вищевказаних хуліганських дій потерпілому ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді крововиливів правої підорбітальної ділянки, грудної клітини, поперекової ділянки зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Потерпілому ОСОБА_13 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді крововиливів правого плеча, правого лівого суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Потерпілому ОСОБА_10 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді травматичного субарахноїдального крововиливу лівої скроневої ділянки, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій, просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що у свою чергу потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного складання покарань за даним вироком та невідбутим покаранням за вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2016 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_8 у виді 3 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн., які виконувати самостійно. Апелянт зазначає, що судом при застосуванні ст. 75 КК України та звільненні ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, всупереч ст. 65 КК України, у достатній мірі не враховано, що обвинувачений, маючи невідбуте покарання у виді штрафу, вчинив новий умисний тяжкий злочин, через незначний проміжок часу, при цьому у нього незнята та непогашена судимість за вчинення умисного злочину проти власності, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, реально відбував покарання в ізоляції від суспільства, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та продовжує злочинну діяльність, не працює, матеріальної та моральної шкоди потерпілому ОСОБА_10 не відшкодував.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який частково підтримав доводи апеляційної скарги, просив призначити за ч. 4 ст. 296 КК України покарання в виді трьох років позбавлення волі, обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечив проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, за викладених в вироку обставинах, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених в судовому засіданні доказах, відповідають фактичним обставинам справи і не оспорюються учасниками процесу.

Дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Згідно ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями) суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості злочину, суд повинен виходити із всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиви та мету, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону при призначенні покарання судом першої інстанції.

Так, призначаючи ОСОБА_8 вид та строк покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є тяжким злочином, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, поведінку потерпілих, які спровокували дії обвинуваченого; обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття обвинуваченого, перебування на його утримані малолітньої дитини, потерпілі не наполягали на призначенні йому суворого покарання; обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого визнано рецидив злочинів.

Судом першої інстанції вірно враховано, що ОСОБА_8 вироком Красилівського районного суду від 18 січня 2016 року був визнаний винним та засуджений за злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн., а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України йому до покарання за новим вироком було приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком. Однак на час ухвалення апеляційним судом рішення обвинувачений штраф сплатив, тобто покарання за цим вироком відбуте.

Суд першої інстанції, враховуючі всі вищезазначені обставини, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, зі звільненням його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вищевказані обставини дають підстави вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування покарання в умовах контролю за поведінкою обвинуваченого з боку уповноваженого органу з питань пробації. Обгрунтованих підстав вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах реального відбування покарання, прокурор не навів ні в апеляційній скарзі, не довів таких обставин і в апеляційному суді, відтак апеляційна скарга прокурора в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 89 КК України судимість за вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 17 травня 2006 року, за яким обвинувачений відбував покарання, погашена, відтак не може враховуватись судом при призначенні покарання.

Як встановлено в апеляційному суді малолітня дитина обвинуваченого від шлюбу, який розірвано, проживає з обвинуваченим та перебуває на його утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання обвинуваченого; як вказував обвинувачений в апеляційному суді, матір дитини тривалий час перебуває на заробітках за кордоном. Вищевказані обставини, в сукупністю з відсутністю офіційного працевлаштування обвинуваченого (який вказував в апеляційному суді, що заробляє тим, що вручну копає криниці), унеможливило відшкодування всієї суми цивільного позову потерпілому. Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в провадженні даних, які б вказували на щире каяття обвинуваченого, не відповідають фактичним обставинам провадження, з яких видно, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що вирок суду постановлений у відповідності до вимог ст.ст. 373,374 КПК України і підстави для його скасування чи зміни вироку в межах поданої апеляції відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Вважати ОСОБА_8 таким, що відбув покарання в виді штрафу в сумі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2