печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , його представників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність компетентних посадових осіб Головного слідчого управління Національної поліції України у кримінальному провадженні № 0000003, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність компетентних посадових осіб Головного слідчого управління Національної поліції України у кримінальному провадженні № 0000003, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 КПК України.

В обґрунтування скарги посилається на те, що Головним слідчим управлінням НП України розслідується кримінальне провадження № 0000003, зареєстроване в ЄРДР 13.01.2015 року, за фактом привласнення коштів Київського центру соціальної адаптації пристарілих, інвалідів та інших осіб, що не мають постійного місця проживання, за ч.5 ст. 191 КК України.

В рамках здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, 23.11.2016 р. органом досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді від 18.11.2016 проведено обшук квартири за місцем проживання та реєстрації директора КЦСА ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено належні заявнику грошові кошти у розмірі 22500,00 грн. Зазначає, що є співвласником вказаної квартири.

13 травня 2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_4 , погодженого заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000003 відмовлено.

На разі, вказане майно, в розумінні ст. 167 КПК України має статус тимчасово вилученого, що виключає можливість володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про його арешт або його повернення. Оскільки, дане майно не є арештованим, воно підлягає поверненню особі, у якої його вилучено.

За вказаних обставин, ОСОБА_3 просить зобов`язати компетентних посадових осіб Головного слідчого управління Національної поліції України у кримінальному провадженні № 0000003 повернути йому вилучені у квартирі АДРЕСА_2 , згідно протоколу обшуку від 23.11.2016р., грошові кошти у розмірі 22500,00 грн.

У судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 та його представники адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вимоги скарги підтримали, просили її задовольнити.

Будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд скарги представник Головного слідчого управління Національної поліції України, бездіяльність співробітників якої оскаржується, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України ( ч.1 ст. 26 КПК України).

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали скарги приходжу до наступного висновку.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з п.1.ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно зі ст. 169 КПК України тимчасове вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173цього Кодексу; у разі скасування арешту.

У ході розгляду скарги встановлено, що Головним слідчим управлінням НП України розслідується кримінальне провадження № 0000003, зареєстроване в ЄРДР 13.01.2015 року, за фактом привласнення коштів Київського центру соціальної адаптації пристарілих, інвалідів та інших осіб, що не мають постійного місця проживання, за ч.5 ст. 191 КК України.

У рамках здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, 23.11.2016 р. органом досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді від 18.11.2016 р. проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено належні ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 22500,00 грн.

Вказаною ухвалою слідчого судді надано дозвіл на вилучення значних сум грошових коштів, щодо яких відсутні документальне підтвердження законності їх походження.

Згідно доводів скарги, вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , має правовий режим спільної сумісної власності подружжя.

Особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 , зазначає, що виявлені, згідно протоколу обшуку від 23.11.2016 року грошові кошти у розмірі 22500,00 грн. мають законне походження, оскільки є його особистими коштами, отриманими у якості заробітної плати та пенсії, що підтверджується офіційними документами довідкам банківської установи ПАТ КБ «ПриватБанк», у якому на ім`я ОСОБА_3 відкрито два банківські рахунки, для різних джерел отримання коштів.

Так, згідно довідок про рух грошових коштів по рахункам: № НОМЕР_1 , у період з 01 січня 2016 року по 01 грудня 2016 року було знято готівкові кошти у сумі 80900,00 грн., по рахунку № НОМЕР_2 58000,00 грн., які були отримані у якості заробітної плати та пенсії.

Сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Проте, як свідчать матеріали справи, і це органом досудового розслідування в судовому засіданні в належний спосіб не спростовано, арешт на вилучені грошові кошти не накладено, речовими доказами їх не визнано.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

13 травня 2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_4 , погодженого заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000003 - відмовлено.

Отже, судовим розглядом встановлено, що правові підстави подальшого утримання органом досудового розслідування даних грошових коштів відсутні.

За таких обставин, а також враховуючи, що розгляд справи у відповідності до положень ст. 22 КПК України відбувається на засадах змагальності, тоді як суб`єкт бездіяльності не представив слідчому судді відомостей щодо відповідності вилучених в ході обшуку грошових коштів критеріям майна, визначеним в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, а матеріали провадження не містять даних про арешт, таке майно підлягає поверненню володільцю.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що подана скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 168, 169, 171, 173, 303, 305, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність компетентних посадових осіб Головного слідчого управління Національної поліції України у кримінальному провадженні № 0000003, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити.

Зобов`язати компетентних посадових осіб Головного слідчого управління Національної поліції України у кримінальному провадженні № 0000003 повернути ОСОБА_3 , вилучені у квартирі АДРЕСА_2 , згідно протоколу общуку від 23.11.2016 року, грошові кошти в розмірі 22500,00 грн.

Ухвала оскарженню не підлягає, підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1