АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, востаннє: 18 серпня 2010 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, 71 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого 4 березня 2014 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 2 дні,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Згідно з вироком ОСОБА_6 20 жовтня 2015 року приблизно о 18 год. 45 хв., знаходячись в супермаркеті «Білла», що по вул. Гришка, За в м. Києві, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою викруток проник до камери схову речей покупців № 88, звідки таємно викрав належне ОСОБА_9 майно, а саме: жіночу сумку, вартістю 500 грн., в якій знаходилися гаманець, вартістю 500 грн., грошові кошти в сумі 115 грн., банківські картки «Приватбанк», «Восток», «Абанк», книга, вартістю 200 грн., а всього на загальну суму 1315 грн. та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить вирок Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року скасувати та постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання не пов`язане з реальним позбавленням та обмеженням волі, застосувавши до нього ст.ст. 75, 76 КК України.
При цьому апелянт посилається на те, що при призначенні покарання суд не врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставин справи, дані про особу засудженого, який відповідно до ст. 89 КК України є не судимим, його вік, сімейний стан та наявні інфекційні захворювання, наявність постійного місця проживання в м. Києві, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та добровільне відшкодування завданої злочином шкоди, а також думки потерпілої і прокурора, які просили застосувати ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, та кваліфікацію дій обвинуваченого ч. 3 ст. 185 КК України в апеляції не заперечуються.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що він відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працює, за даними облікової документації не перебуває на обліку лікаря психіатра, перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з 11 вересня 1999 року з діагнозом: розлади психіки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання, стан здоров`я та обґрунтовано призначив покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Окремо у вироку суду звернуто увагу на стан здоров`я обвинуваченого, що також було враховано при призначенні покарання.
Отже, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд врахував обставини, на які посилався в апеляції захисник, окрім думок прокурора і потерпілої, які просили призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Щодо думки потерпілої та прокурора, які просили призначити ОСОБА_6 покарання, не пов`язане з позбавленням волі, то колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 65 КК України врахування думки учасників судового розгляду не відноситься до загальних засад призначення покарання. Звичайно, суд може врахувати думки учасників судового розгляду про вид та розмір покарання, яке вони вважають за можливе призначити обвинуваченому, проте при цьому суд має дотримуватись вимог ст. 65 КК України.
Окрім того, вирішуючи питання про можливість звільнення особи від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд має врахувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини, які дають підстави вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання.
Отже, при застосуванні вимог ст. 75 КК України думки учасників судового розгляду з цього приводу не є обов`язковими для суду, оскільки частиною першою вказаної статті рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням ухвалюється судом, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про особу та інших обставин справи, за умови, що саме суд дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 суд вмотивував висновок про неможливість застосування ст. 75 КК України, посилаючись на тяжкість вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, а також на те, що обвинувачений, будучи неодноразово судимим, вперто не бажає стати на шлях виправлення. Такий висновок ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для застосування щодо ОСОБА_6 вимог ст. 75 КК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Справа № 11-кп/796/3012017 Категорія КК: ч. 3 ст. 185
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1