У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні 04 травня 2017 року в м. Києві кримінальне провадження № 0000781 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 .
Зазначеним вироком
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 , такого, що немає судимості,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2016 року вирок залишено без зміни. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 звільнено від призначеного судом покарання.
ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 09 грудня 2013 року близько 18.00 год., керуючи автомобілем «Volkswagen Passat B-5», рухаючись по вул. Незалежності у с. Смодна у напрямку м. Косів, в порушення вимог пунктів 1.10, 2.3.«б», 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити попереду небезпеку для руху у вигляді пішохода ОСОБА_8 , який у той час, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перетинав проїжджу частину дороги, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинення транспортного засобу та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який завершував рух через проїжджу частину. Внаслідок ДТП ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток основи черепа і крововиливами, що ускладнилась розвитком набряку головного мозку, від яких помер.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Стверджує, що ОСОБА_7 правил дорожнього руху не порушував, належних доказів його вини матеріали провадження не містять. Просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження за відсутністю у діях ОСОБА_7 складу злочину.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими і просив залишити їх без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

У касаційній скарзі порушується питання про перевірку судових рішень у касаційному порядку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 438 КПК України (далі КПК) не можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку. Крім того, згідно з вимогами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочину ґрунтується на сукупності ретельно досліджених судом доказів, яким дана належна оцінка.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 13 червня 2014 року ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 з заданого моменту виникнення небезпеки для руху, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування. Причиною настання ДТП з технічної точки зору стало невиконання водієм автомобіля «Volkswagen Passat B-5» ОСОБА_7 технічних вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.
З протоколів проведення слідчого експерименту від 14 березня 2014 року та від 02 червня 2014 року убачається, що видимість у напрямку руху становить відповідно 62 м та 61 м.
Відповідно до листа начальника філії «Коломийська ДЕД» №57 від 27 червня 2014 року станом на 09 грудня 2013 року з 17.00 год. до 18.00 год. покриття дороги було у сухому стані.
Вищевказані докази узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , даними, які містяться у протоколах огляду місця події, висновках судово-медичної експертизи, судової автотехнічної експертизи від 07 лютого 2014 року та з іншими доказами.
Суд першої інстанції проаналізував усі докази на предмет їх законності, достатності і допустимості та дав їм належну оцінку.
Отже, за встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК кваліфіковано правильно.
Даних на підтвердження того, що під час розгляду кримінального провадження неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність або істотно порушено кримінальний процесуальний закон, що тягне безумовне скасування судових рішень, не встановлено.
Підстав для скасування чи зміни судових рішень не вбачається.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:

Вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_11 ОСОБА_12