ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/4554/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" грудня 2016 р.слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ :

21.11.2016 року заявник ОСОБА_3 через свого представника звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, а саме на об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування клопотання потерпілий зазначає, що в провадженні слідчого відділу Дарницького УПГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 23.10.2012 року, за ознаками складу злочину, передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України. ОСОБА_3 , який має статус потерпілого в рамках кримінального провадження № 0000200, подав цивільний позов, тому з метою забезпечення виконання вироку суду в рамках нанесеної матеріальної шкоди, з метою збереження речових доказів, враховуючи те, що предметом даного злочину є нерухоме майно, з метою забезпечення цивільного позову та запобіганню відчуження майна, заявник просив накласти арешт на вказане майно.

В судовому засіданні представник заявника, вимоги клопотання підтримав в повному обсязі.

Представник зацікавлених осіб в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що клопотання потерпілого ОСОБА_3 , не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки потерпілим не надано жодних документів, які б підтверджували право власності на майно, що належить арештувати. Крім того, зазначене в клопотанні ОСОБА_3 обґрунтування необхідності накладення арешту з метою забезпечення його цивільного позову на майно третіх осіб, які не мають ніякого статусу в рамках кримінального провадження є надуманими, вказаний об`єкт незавершеного будівництва належить на праві власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Наголошувала на тому, що в рамках цивільного судочинства вже було визначено володільця майна, який в подальшому продав частину прав на об`єкт незавершеного будівництва, діючи в рамках своїх законних прав власника, а отже, на даний момент накладення арешту на майно позбавить законних добросовісних володільців права розпорядитися майном на власний розсуд.

Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явились, матеріали кримінального провадження не надали, повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання приходжу до висновку, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України, Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що за аналогічним клопотанням ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м.Києва від 25.05.2016 року було накладено арешт на вказаний об`єкт незавершеного будівництва. Проте, Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м.Києва від 14.11.2016 року накладений арешт було скасовано.

Слідчим суддею в Ухвалі про скасування арешту майна від 14.11.2016 року встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.04.2014 р., яке було залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.07.2015 р., у задоволенні позову Релігійної громади Української Православної Церкви парафії Святого Апостола Іоана Богослова у Дарницькому районі міста Києва до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 про визнання договору недійсним із застосуванням наслідків недійсності, визнання права власності та виселення - відмовлено. Таким чином, під час судового розгляду в рамках цивільного судочинства було встановлено, що ОСОБА_4 , як правонаступник ОСОБА_8 , є добросовісним власником об`єкту незавершеного будівництва.

У передбаченому законом порядку право власності на вказане майно ОСОБА_4 було частково передано ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 відповідно до договору купівлі продажу права власності на об`єкт незавершеного будівництва від 22.04.2016 р.

Відтак, законними власниками вказаного майна на даний момент являються ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Кримінальних проваджень стосовно вказаних осіб порушено не було, будь - яких статусів в рамках кримінального провадження № 0000200 особи не набували, а відтак є добросовісними набувачами.

Окрім того, згадане вище кримінальне провадження було порушено за ч. 4 ст. 190 КК України по факту шахрайства, де предметом злочину є безпосередньо набуті шляхом зловживання довірою кошти.

Крім того, відповідно до постанови від 15.02.2016 року, винесеною начальником відділення Дарницького УП ГУНП у м. Києві підполковником ОСОБА_11 про скасування арешту, об`єктом злочину в даному кримінальному провадженні є грошові кошти, котрі належать ГРОМАДІ, а не об`єкт незавершеного будівництва.

З огляду на викладене, вважаю, що клопотання про арешт об`єкту незавершеного будівництва, заявлений ОСОБА_3 є безпідставним та необгрунтованим.

Крім того, ненадання в судове засідання матеріалів кримінального провадження № 0000200 для дослідження при розгляді вказаного клопотання, позбавляє слідчого суддю можливості прийняти всебічно обґрунтоване рішення щодо накладення чи відмови в накладенні арешту на майно.

За таких обставин, вважаю, що в клопотанні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 170,174,303-309, КПК України, суддя слідчий

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

З повним текстом ухвали сторони можуть ознайомитись 03.01.2017 року.

Слідчий суддя: