Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

5 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0009492 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Харкова, громадянина України,

що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1) вироком Макарівського районного суду Київської області

від 03.10.2003 року за ч.3 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі,

на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання

випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

2) вироком Макарівського районного суду Київської області

від 25.07.2006 року за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.1 ст.187 КК України

на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

3) вироком Макарівського районного суду Київської області

від 16.10.2013 року за ч.1 ст.311 КК України на 1 рік обмеження волі;

4) вироком Макарівського районного суду Київської області

від 03.09.2013 року за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік обмеження волі;

5) вироком Макарівського районного суду Київської області

від 31.03.2015 року за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік обмеження волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року,

у с т а н о в и л а :
_______________________________________

Справа № 11-кп/796/1395/2017
Категорія: ч.2 ст.309 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7
Доповідач: ОСОБА_1 .
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.05.2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.309 КК України не узгоджується з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванням висунутого обвинувачення, що перешкоджає призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акта.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що обвинувальний акт складено у відповідності з вимогами ст.291 КПК України, однак суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, повернувши обвинувальний акт прокурору з підстав, не передбачених законом. Також, на думку прокурора, суд порушив принцип змагальності, стверджуючи про те, що правова кваліфікація містить неправильну кваліфікуючу ознаку, та вдався до дослідження фактичних обставин кримінального правопорушення під час підготовчого судового засідання, тобто поза межами судового розгляду і без дослідження доказів сторони обвинувачення. Звертає увагу прокурор і на те, що всупереч вимогам ч.3 ст.318, ст.343 КПК України підготовче судове засідання відбулося в кабінеті судді і за відсутності ОСОБА_6 , чим порушено право обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Як встановив суд першої інстанції, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення мають взаємовиключний характер з правовою кваліфікацією. І, незважаючи на те, що загальна структура обвинувального акта відповідає вимогам закону, такі недоліки унеможливлюються здійснення судового розгляду, який згідно з п.13 ч.1 ст.3, ч.1 ст.337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Колегія суддів погоджується з висновками, викладеними в ухвалі суду першої інстанції, про те, що вказаним вимогам закону обвинувальний акт не відповідає.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, є обвинувальний акт. І саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з ст.337 КПК України суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.
Європейський суд з прав людини у справі Абрамян проти Росії (рішення від 09.10.2008), серед іншого, наголосив на тому, що право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом [b] п.3 ст.6 Конвенції (рішення у справі Пелісьє та Сассі проти Франції, п.54, а також Даллос проти Угорщини, п.47).
Як зазначено в обвинувальному акті, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення в якому є ідентичними, 23 вересня 2016 року ОСОБА_6 , знаходячись на пр-ті Академіка Палладіна в м. Києві, у невстановлений час у невстановленої досудовим розслідуванням особи безоплатно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, який поклав до кишені куртки і незаконно зберігав при собі без мети збуту. Того ж дня о 18 годині біля будинку № 18/30 на пр-ті Академіка Палладіна в м. Києві ОСОБА_6 був викритий працівниками поліції, яким видав наркотичний засіб опій ацетильований масою в перерахунку на суху речовину 0,58 г.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.310 КК України.

Між тим, як правильно зазначив суд в ухвалі, ні виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, ні формулювання обвинувачення не містять посилань на вчинення ОСОБА_6 як особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.310 КК України, цього злочину.
Анкетні відомості обвинуваченого також не містять даних про вчинення ним раніше злочину, передбаченого ст.310 КК України.

На переконання колегії суддів, наявні в обвинувальному акті істотні суперечності між викладом об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення та правовою кваліфікацією за ч.2 ст.309 КК України, призвели до того, що обвинувачення є недостатнім для його розуміння, що позбавляє обвинуваченого в повній мірі реалізувати своє право на захист.

А тому доводи прокурора про відповідність обвинувального акта вимогам закону є необґрунтованими.

І колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що, повертаючи обвинувальний акт, суд не висловлював твердження про неправильну кваліфікацію з огляду на кваліфікуючу ознаку вчинення злочину особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.310 КК України, і не досліджував фактичні обставини кримінального провадження, як про це вказує прокурор, адже в ухвалі йдеться лише про згадані раніше суперечності, які є очевидними, не потребують дослідження доказів і перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Стосовно посилань в апеляційній скарзі на проведення підготовчого судового засідання в кабінеті судді слід зазначити, що вони є надуманими, адже прокурор не вказує, яким чином це перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

У матеріалах провадження є журнал судового засідання і технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції. А тому судом дотримано вимоги ст.343 КПК України.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи прокурора про порушення судом права обвинуваченого на захист і доступ до правосуддя навіть з огляду на невідповідність обвинувального акта вимогам закону і те, що анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_6 , який знаходиться в Ірпінському виправному центрі № 132, стосовно місця його проживання унеможливлюють його виклик.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції навів в ухвалі ґрунтовні мотиви повернення обвинувального акта прокурору, а тому підстав для її скасування з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0009492 щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, повернуто прокурору, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3