Справа № 670/452/16-к
№ 1-кп/680/66/16
УХВАЛА
"07" грудня 2016 р.смт. Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
особи щодо якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні від 14 березня 2016 року за № 0000063 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
за вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст.296 КК України,
встановив:
09 листопада 2016 року до Новоушицького районного суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру із додатками, відносно ОСОБА_4 за скоєння суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст.296 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор висловила думку про можливість призначення клопотання до судового розгляду та заявила клопотання про виклик свідків, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Особа відносно якої вирішується питання про застосування заходів медичного характеру - ОСОБА_4 не заперечив проти призначення справи до судового розгляду.

Захисник клопотав про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, вважаючи що його підзахисний не може перебувати в статусі підозрюваного.

Будучи належним чином повідомленими законний представник ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_11 в підготовче судове засідання не з`явилися, від них не надходило жодних заяв.

Суд заслухавши прокурора, захисника, особи відносно якої вирішується питання про застосування заходів медичного характеру, вивчивши клопотання про застосування заходів медичного характеру з доданими матеріалами, дійшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ст.292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ст.291 КПК України.

Згідно зі ст.291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості кожного обвинуваченого та кожного потерпілого, прізвище, ім`я, по-батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, розмір шкоди, завданої правопорушенням, розмір витрат на залучення експертів, дату та місце його складання та затвердження. До обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідуванні; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.

За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

В силу припису, викладеного у п.«а» ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Фактичні обставини та формулювання обвинувачення повинні бути викладені з урахуванням вимог ст.91КПК України, якими визначено перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тобто, виходячи із системного аналізу кримінального процесуального законодавства, у викладенні фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення обов`язково зазначається місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, його форми вини та мотиви.

Проте, дане клопотання не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Формулюючи обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за ознакою застосування предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, орган досудового розслідування, не вказав предмет який був заготовлений ОСОБА_4 для зазначеної мети.

В порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, в формулюванні обвинувачення не наведено обставин, у чому саме полягала погроза застосування насильства при кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України, оскільки характер та зміст погрози має суттєве значення для кваліфікації дій обвинуваченого, з`ясуваннячого у таких випадках є обов`язковим.

Оскільки протиріччя між встановленими фактичними обставинами кримінального провадження і правовою кваліфікацією кримінального правопорушення з посиланням на положення КК України, носять правову невизначеність, у тому числі щодо захисту, а тому таке клопотання, містить неконкретність обвинувачення, внаслідок чого не відповідає вимогам закону, що порушує право обвинуваченого (особи щодо якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру ) на захист.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню«обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82 п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п.52, рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії» №12969/94 п.58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії» №42780/98 п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п.47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п.52, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).

Стаття 17 КПК України та ст.62 Конституції України визначають, що кожна людина є невинуватою, поки її вина не буде доведена обвинувальним вироком, який набув законної сили.

А в рішенні у справі «Грабчук проти України» наголошувалось, що принцип презумпції невинуватості порушено, якщо твердження посадової особи стосовно людини, обвинуваченої у скоєнні злочину, відображає думку, що людина винна, коли це не було встановлено відповідно до закону.

Всупереч зазначеному, формулюючи обвинувачення ОСОБА_4 , прокурор вже констатує те, що останній вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.186, ч.4 ст.296 КК України, що є неприпустимим.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування з моменту встановлення факту наявності особи психічного захворювання або інших відомостей, що викликають сумнів щодо їх осудності. Крім того ст.507 КПК України передбачає, що у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру участь захисника є обов`язковою. З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 16 березня 2016 року слідчим винесена постанова про доручення призначення адвоката, однак відомостей щодо залучення захисника підозрюваного ОСОБА_4 із зазначенням дати його залучення реєстр не містить.

Досудове розслідування за даним кримінальним провадженням не здійснювалось слідчим з урахуванням положень глави 39 КПК України, оскільки, згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування, постанова про зміну порядку досудового розслідування слідчим винесена 10 червня 2016 року, перед відкриттям матеріалів кримінального провадження.Після зміни порядку досудового розслідування будь-яких процесуальних дій та процесуальних рішень, окрім як залучення законного представника, слідчий не здійснював, тобто зміна порядку досудового розслідування відбулась формально.

Зміна порядку досудового розслідування обумовлюється тим, що саме в рамках цього особливого провадження діють додаткові гарантії. Зазначені гарантії існують, в тому числі, й під час проведення слідчих (розшукових) дій, зокрема, при допиті особи, яка бере участь у цьому особливому порядку кримінального провадження, а отже, впливають на особливості забезпечення її прав та законних інтересів.

Частина 1 статті 506 КПК України передбачає,що особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника.

Процесуальний статус особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування не ототожнюється зі статусом підозрюваного та обвинуваченого. Це пояснюється тим, що неосудна особа не повідомляється про підозру, щодо неї не складається обвинувальний акт, тобто вона не притягується до кримінальної відповідальності. Натомість досудове розслідування в такому кримінальному провадженні закінчується або його закриттям, або направленням до суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру (п.5 ч.1 ст.3 та ч.1 ст.511 КПК України).

Однак, 08 квітня 2016 року ОСОБА_4 був допитаний в якості підозрюваного без участі законного представника, оскільки останній був залучений лише 10 червня 2016 року. Крім того, всі інші слідчі та процесуальні дії проведені слідчим в межах досудового розслідування також без його участі, що свідчить про позбавлення можливості реалізовувати свої права ОСОБА_4 , в тому числі й права на захист.

Відповідно до ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Згідно зі ст.290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Проте, доданий до клопотання реєстр матеріалів досудового розслідування, всупереч вимогам ст.109, 290 КПК України, не містить відомостей щодо надання доступу до матеріалів досудового розслідування, із зазначенням дати та часу, законному ОСОБА_12 - ОСОБА_10 .

Крім цього, в розділі III Реєстру «Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані під час досудового розслідування» значиться, що заходи забезпечення не застосовувались, однак в п.13 йдеться про обрання запобіжного заходу, що є недостовірною інформацією.

Таким чином клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за №00000063 від 14 березня 2016 року не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Враховуючи викладене клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру слід повернути прокурору.
Керуючись ст.ст.314, 372 КПК України, суд,
постановив:
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за №00000063 від 14 березня 2016 року ОСОБА_13 вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст.296 КК України - повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Хмельницької області протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1