Справа № 488/6323/14-к
Провадження № 1-кп/488/73/15 р.
В И Р О К
іменем України
05.02.2015 року Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Миколаєві, громадянин України, освіта середня, офіційно не працевлаштований, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не має судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.3, ч.2 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 вересня 2014 року за № 0003053,

в с т а н о в и в :

В період часу з 14 до 28 вересня 2014 року (більш точної дати встановити не вдалося) близько 16 год. 00 хв. 18 год. 00 хв., ОСОБА_5 , вступивши у попередню змову, направлену на протиправне заволодіння чужим майном, з іншою особою чоловічої статі, провадження щодо якої виділено в окреме, прийшов до будинку АДРЕСА_3 .

Керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_5 та інша особа, перестрибнувши через огорожу вказаного домоволодіння, проникли до приміщення гаражу, звідки таємно викрали належне ОСОБА_4 майно, а саме:

- мікрохвильову піч марки «Сатурн» вартістю 1 000 грн.,

- масляний обігрівач вартістю 1 000 грн.,

- металеві тиски масою 30 кг. вартістю 400 грн.,

- металеві тиски масою 10 кг. вартістю 300 грн.,

- два рульові важелі вартістю 200 грн. кожний на загальну суму 400 грн.,

- дві автомобільні гранати приводу вартістю 260 грн. кожна на загальну суму 520 грн.,

- набір інструментів вартістю 600 грн.,

- два набори посуду на загальну суму 300 грн.,

- електричний самовар вартістю 300 грн.

В подальшому ОСОБА_6 та інша особа з місця події зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 4 820 грн.

Крім того, в період з 24 вересня до 01 жовтня 2014 року (більш точної дати встановити не вдалося) близько 01 год. 00 хв., ОСОБА_5 , вступивши у попередню змову, направлену на протиправне заволодіння чужим майном, з іншою особою чоловічої статі, провадження щодо якої виділено в окреме, прийшов до будинку АДРЕСА_4 .

Керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, ОСОБА_5 та інша особа, перестрибнувши через огорожу, з території вказаного домоволодіння таємно викрали належний ОСОБА_7 радіатор автомобіля «КАМАЗ-5320» вартістю 1 000 грн.

В подальшому ОСОБА_6 та інша особа з місця події зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на зазначену суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 в інкримінованих правопорушеннях свою вину визнав частково, зауваживши, що з переліку викрадених у потерпілої ОСОБА_9 речей він не брав самовар, та показав, що у вересні-жовтні 2014 року близько 16-18 год. в районі Кульбакінського повороту він випадково познайомився із чоловіком на ім`я ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ). Як він зрозумів, ОСОБА_10 «шукав» метал. Вони удвох дійшли до вул.Райдужної до будинку потерпілої. Як сказав ОСОБА_10 , у будинку ніхто не проживає. У дворі вони побачили чи-то котел, чи бак від бойлеру. Вони перестрибнули через паркан. Поки він намагався докотити котел до паркану, ОСОБА_10 відкрив двері гаражу, і звідти вони вже взяли двоє тисків, мікрохвильову піч, посуд, обігрівач, набір інструментів у мішках, де, як він припускає, також могли знаходитися автомобільні запчастини. Всі речі вони перевезли на маршрутному таксі і здали як металобрухт: частину на вул.Космонавтів, частину у Широкій балці. Гроші у сумі 250 грн. розділили порівну. З викраденого майна потерпілій нічого не повернуто, шкода не відшкодована.

Крім цього, скоріше за все в той же день, близько 01 год. вони з ОСОБА_10 пришли до одного з будинків по вул.295-ої Стрілецької дивізії. Як йому розповів ОСОБА_10 , він там у дворі бачив автомобільний радіатор. Вони перелізли через огорожу, забрали радіатор, викликали таксі, вивезли його та здали на металобрухт за 700 грн. В подальшому працівникам міліції він вказав місце, де здавали радіатор, і викрадена річ була повернута потерпілому.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що в один з вечорів у вересні 2014 року їй зателефонували сусіди та повідомили, що діти, які гралися поруч з її будинком, помітили у дворі сторонніх осіб. Коли вона приїхала до будинку, то виявила, що з гаражу було викрадене перераховане вище майно. Окремо наполягала на тому, що самовар також був викрадений.

Відповідно до розписки від 03 жовтня 2014 року та заяви ОСОБА_7 останній одержав радіатор з латуні від «КАМАЗ-5320» та не має матеріальних претензій у зв`язку з відшкодуванням шкоди.

Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.3, ч.2 КК України, і кваліфікує його дії:
- по епізоду заволодіння майном ОСОБА_4 як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням в приміщення, вчинене за попередньою змовою групою осіб;
- по епізоду заволодіння майном ОСОБА_7 як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого в тій частині, що серед викрадених речей не було самовару. Так, сам ОСОБА_5 не заперечував того, що самовар міг викрасти ОСОБА_12 , а оскільки вони діяли за попередньою змовою, ця річ правильно інкримінована в обсяг обвинувачення і ОСОБА_5 . Крім того, потерпіла також наполягала, що в неї-таки був викрадений самовар, а підстав не довіряти показанням потерпілої у суду немає.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд бере до уваги, що він вчинив два умисних корисливих кримінальних правопорушення, одне з яких є тяжким.
ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується негативно, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу залежності від наркотичних засобів та зловживання алкоголем.
При цьому, суд також відмічає, що ОСОБА_5 в силу ст.89 КК України несудимий, під час судового розгляду фактично повністю визнав вину в інкримінованих правопорушеннях, щиро розкаявся, вжив певні заходи, спрямовані на часткове відшкодування матеріальної шкоди, просив вибачення у потерпілої, яка, до речі, не наполягала на суворому покаранні обвинуваченого.
Сукупність зазначених обставин дає підстави призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій відповідних норм кримінального закону із застосуванням правил ч.1 ст.70 КК України.
При цьому, зважаючи на сукупність пом`якшуючих покарання обставин, думку потерпілої, суд переконаний, що досягти мети виправлення останнього та запобігти вчиненню ним нового правопорушення можливо без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст.ст.75, 76 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

В частині цивільного позову суд зазначає, що протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 спричинена матеріальна шкода, яка залишилася невідшкодованою, тому позов останньої на суму 4 820 грн. на підставі ст.22, ч.1 ст.1166 ЦК України підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.3, ч.2 КК України, та призначити йому покарання:

- за ст.185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки,

- за ст.185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки, та покласти на нього обов`язки, передбачені п.3, п.4 ч.1 ст.76 КК України, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 4 820 (чотири тисячі вісімсот двадцять) грн. 00 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1