№ 336/3198/17
пр. № 1-кс/336/443/2017
УХВАЛА
Іменем України
15 червня 2017 року м. Запоріжжя
Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0002327 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:
13.06.2017 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0002327 за ст. 185 ч. 1 КК України, а саме на зіп. пакет із нашаруванням порошкоподібної речовини жовто-білого кольору, леза від канцелярського ножа, плоскогубці, чохол з двома лезами від канцелярського ножа, комунікаційний кабель в оболонці та комунікаційний кабель без оболонки.

В судовому засіданні слідчий підтримала клопотання, але пояснити за яких обставин та з яких передбачених законом підстав було вилучено вказані речі, а також яке доказове значення для цього кримінального провадження має зіппакет з нашаруванням якоїсь речовини не змогла, вказуючи, що такі дії були здійснені іншим слідчим.

Через відсутність в матеріалах, доданих до клопотання відомостей про особу, якій належить майно, суд був позбавлений можливості викликати таку особу як власника майна в судове засідання.

Оскільки відповідно до положень ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчим суддею клопотання розглянуто за відсутності не з`явившихся учасників кримінального провадження.

Як зазначено у клопотанні 12.06.2-017 року до відділення поліції надійшло повідомлення про те, що невстановлена особа, знаходячись у лісосмузі навпроти домоволодіння по вул. Магістральній, 49 у м. Запоріжжя, таємно викрала комунікаційний кабель, який належить ПАТ «Укртелеком». В ході огляду місця події 12.06.2017 року в період часу з 07.35 до 08.10 години було проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено та вилучено зіп. пакет із нашаруванням порошкоподібної речовини жовто-білого кольору, леза від канцелярського ножа, плоскогубці, чохол з двома лезами від канцелярського ножа, комунікаційний кабель в оболонці та комунікаційний кабель без оболонки.

Оскільки, на переконання слідчого, такі речі відповідають критеріям ст. 98 КПК України, просить накласти на них арешт.

Водночас при дослідження доданих до клопотання документів встановлено наступне.

12.06.2017 року в період часу з 07.35 години до 08.00 години слідчим ОСОБА_4 було проведено слідчу дію, яка визначена як огляд місця події.

При цьому в ході цього огляду фактично було здійснено обшук ОСОБА_5 , в ході якого було вилучено певні предмети.

ОСОБА_5 слідчим не затримувався в порядку ст. 208 КПК України, статусу підозрюваного у кримінальному провадженні не набув.

Того ж дня в період часу з 07.20 години до 07.30 години у ОСОБА_5 без внесення відомостей до ЄРДР були вилучені речі, щодо якого слідчим заявлено клопотання.

Слідчий суддя не вбачає підстав для повернення клопотання про арешт майна прокурору у відповідності до положень ст. 172 ч. 3 КПК України та вважає можливим розглянути його по суті.

При вирішенні клопотання суд виходить з наступного.

Стаття 132 ч. 3 КПК України вказує, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Статтею 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Вищевикладеним вимогам КПК України подане до суду клопотання не відповідає.

Так, в клопотання слідчим викладені положення ст. 167 та 170 КПК України, водночас, у клопотанні не вказані конкретних підстав та мети арешту майна та відсутнє обґрунтування необхідності арешту майна.

Крім того, у клопотання не вказано кому саме належить майно, яке слідчий просить арештувати, а також і відсутній опис цього майна, який би дозволяв ідентифікувати таке майно (не вказано яке лезо від ножа, якого розміру та з якого матеріалу, які плоскогубці, яка довжина та характеристика комунікаційного кабелю), що унеможливлює задоволення такого клопотання у відповідності до вимог КПК України, оскільки слідчий суддя не може визначити чиї права будуть обмежені при вжитті такого заходу забезпечення та яке саме майно належить арештувати саме в цьому кримінальному провадженню.

Підстави для накладення арешту на зіппакет в клопотанні не визначено взагалі, а зважаючи, що кримінальне провадження розслідується за фактом крадіжки кабелю не виявляється можливим зрозуміти яке доказове значення може мати у цьому кримінальному провадженні зіппакет з нашаруванням невідомої речовини.

Крім того, слідчий суддя вважає, що предмети, на які слідчий просить накласти арешт, були здобуті та вилучені не у спосіб, передбачений КПК України, враховуючи наступне.

За змістом ч. 1 ст. 237 КПК України огляд місцевості, приміщення, речей та документів проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Проведення огляду особи положеннями ст. 237 КПК України не передбаченого.

Водночас згідно з вимогами частин 1, 3, 4 ст. 208 КПК України визначено, що уповноважена особа має право затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, якщо цю особу застали на місці вчинення злочину, та може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 цього Кодексу, якими регламентовано порядок проведення обшуку та, зокрема, визначено, що обшук особи здійснюється за рішенням слідчого чи прокурора з обов`язковою участю не менше двох понятих. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень ст. 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Натомість, фактично затримавши та провівши особистий обшук особи у ході огляду місця події, а перед цим вилучивши у вказаної особи майно, слідчий порушив вимоги кримінального закону, якими не передбачено можливості проведення таких слідчих дій до внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ухвала ВССУ від 29.01.2015 року у справі № 5-248км15).

На час розгляду клопотання вказана особа не набула будь-якого процесуального статусу у кримінальному провадженні.

При детальному вивченні самих протоколів огляду місця подій та вилучення майна слідчий суддя дійшов висновку про порушення інших вимог чинного законодавства.

Так, порядок огляду місцевості, приміщення, речей та документів визначений ст. 237 КПК України.

Відповідно до ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.

Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду.

При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Також питання щодо вилучення, огляду та зберігання речових доказів врегульоване Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженою спільним наказом Генерального прокурора України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 року № 51/401/649/471/23/125.
Як визначає Інструкція факт вилучення речових доказів, документів, цінностей та іншого майна (у тому числі предметів і документів, вилучених з обігу) відображається у протоколі слідчої дії.
У протоколі перераховуються всі предмети, які вилучаються, та щодо кожного такого предмета повинні бути вказані точне найменування, кількість, міра, вага, серія і номер, інші відмінні індивідуалізуючі ознаки, а також місце, де відповідний об`єкт був виявлений.
Усі вилучені предмети, цінності і документи пред`являються понятим та іншим учасникам слідчої дії. У необхідних випадках зазначені об`єкти упаковуються для уникнення їх пошкодження, неконтрольованого доступу до них та забезпечення зберігання слідів (мікрослідів), які є на них, з доданням бірок, посвідчених відповідними написами і підписами особи, у якої вилучено речі, понятих, слідчого, працівника органу дізнання, прокурора, працівника апарату суду, які скріплюються печаткою відповідного органу, про що зазначається в протоколі.
Якщо протокол з описом предметів і цінностей, які вилучаються, з якихось причин на місці скласти неможливо (наприклад, у зв`язку з їх значною кількістю), вони упаковуються і опечатуються з доданням бірок з написами, які засвідчують вищеназвані особи. Подальший огляд і опис проводиться за місцем дізнання, досудового слідства в присутності понятих (бажано тих самих), що брали участь у їх вилученні, з відображенням у протоколі цілісності печаток та засвідчених підписами написів на упаковці, в яку були поміщені вилучені об`єкти. Якщо до огляду вилучених предметів і цінностей виявиться можливим залучити тих же понятих, які були присутні і при вилученні, то вони повинні засвідчити, що провадиться огляд та опис цих самих об`єктів, що були раніше вилучені.
Протокол складається у двох примірниках, підписується особою, яка проводила вилучення майна, цінностей або документів, а також інших об`єктів, понятими, а також іншими учасниками слідчої дії, у тому числі особою, у якої проводилося вилучення, а в разі її відсутності повнолітнім членом її родини або представником житлово-експлуатаційної організації, сільської (селищної), міської ради, адміністрації відповідного підприємства, установи, організації.
Копія протоколу видається на руки особі, у якої проведено вилучення майна, цінностей, документів, а в разі її відсутності - повнолітнім членам її родини або названим вище представникам.
Вилучені предмети, документи, цінності, які є речовими доказами, повинні бути оглянуті (у необхідних випадках за участі спеціаліста), детально описані в протоколі огляду. В протоколі відображаються кількісні і якісні характеристики предметів, всі інші індивідуалізуючі ознаки, які дозволяють відрізнити об`єкт від подібних йому, а також ті, які зумовлюють його доказове значення.
Натомість при огляді та вилученні майна слідчим в протоколах не зазначено детального опису такого майна, а саме точного найменування, кількості, міри, ваги, інших відмінних індивідуалізуючих ознаки, а також місця, де відповідний об`єкт був виявлений.
За таких обставин накладення арешту на майно, яке не виявляється можливим ідентифікувати та визначити, є безумовним порушення вимог чинного законодавства.

Як вказує ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Натомість слідчим не вказано та не доведено наявності правових підстав для арешту майна, не доведено вилучення такого майна у спосіб, який передбачений КПК України, не вказано чи може бути арештоване майно бути використане в якості доказу, а також не визначені індивідуальних ознак вказаного майна.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання не відповідає вимогам КПК України, є необґрунтованим та не доведеним, тож законні підстави для застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження висновку відсутні.

Керуючись ст. 172, 173 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0002327 про накладення арешту на майно залишити без задоволення.

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1