Справа № 645/162/16-к
Провадження №1-кп/645/77/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі колегії:
Головуючого судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченню ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_15 за ч. 3 ст. 186 КК України,
встановила:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання, підтримане потерпілими, про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, тяжкість інкримінованих злочинів та дані про особу кожного з обвинувачених.
Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 проти клопотання прокурора заперечували, просили суд змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на відсутність ризиків, про які зазначав прокурор, тривалість перебування обвинувачених під вартою, наявність міцних соціальних зв`язків у обвинувачених.
Потерпілі підтримали клопотання прокурора, захисник ОСОБА_7 , обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 покладались на розсуд суду.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до цього спливу.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинувачених від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії» (п. 60).

Вислухавши думку усіх учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки судом не встановлено будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які слугували підставою для його обрання під час досудового розслідування, відтак, підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, відсутні.

Обраний відносно кожного з обвинувачених запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, виключає можливість ухилення обвинувачених від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, які не допитані, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином, а відтак існує реальна необхідність у продовженні строку тримання під вартою.

Продовжуючи застосування до ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не визначає розмір застави, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки вони обвинувачуються у вчиненні злочинів із застуванням насильства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331, 372 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
У задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_14 , ОСОБА_15 відмовити.
Продовжити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строк тримання під вартою до 03 вересня 2017 року.
Обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 визначити суму застави у розмірі 82680,00 грн., які необхідно внести на рахунок ТУ ДСАУ у Харківській області до сплину терміну тримання під вартою.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.
Головуючий - суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3