АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3503/16-к Номер провадження 11-кп/786/182/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора представника виправної колонії засудженогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. м. Запоріжжя, громадянину України, з середньою освітою, одруженому, маючому на утриманні двох неповнолітніх дітей, засудженому вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2015 року за ч.1 ст.119 КК України на 3 роки позбавлення волі,

відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2015 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_8 не довів свого виправлення, оскільки має лише 3 заохочення і 2 стягнення, що свідчить про нестабільність його поведінки під час відбування покарання.

За змістом апеляційної скарги засуджений не погоджується з рішенням суду та зазначає, що працевлаштований, сумлінно відноситься до праці, має 3 заохочення, а тому вважає за можливе звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, міркування представника виправної колонії про те, що засуджений не довів свого виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок суду про неможливість звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання умовно-достроково ґрунтується на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_8 за час перебування в слідчому ізоляторі порушень режиму утримання не допускав, разом з тим і заохочень не мав.

Під час перебування в Крюковській виправній колонії з 17 вересня 2015 року засуджений мав як три заохочення, так і два стягнення.

При цьому, ОСОБА_8 хоча і був працевлаштований, проте до роботи відносився не завжди якісно та добросовісно, придбавав заборонені предмети, зокрема, алкогольні напої, за що був покараний правами, в тому числі, начальника установи (а.с.18, 44 особової справи).

Доводи апеляційної скарги про те, що накладені стягнення зняті не спростовують висновків суду про недоведеність засудженим свого виправлення.

Про це свідчить і та обставина, що засуджений після прийняття рішення судом першої інстанції допустив грубе порушення режиму утримання, вживав алкогольні напої та був поміщений в ДІЗО строком на 5 діб.

Така нестабільна поведінка засудженого ОСОБА_8 не дозволяє зробити висновок про доведення ним свого виправлення.

Оскільки підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання складається з двох обов`язкових елементів, відсутність одного з них, а саме недоведення засудженим свого виправлення, унеможливлює застосувати в даному випадку щодо ОСОБА_8 приписи ст.81 КК України.

Отже, відсутні підстави для скасування судового рішення, а тому апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4