Справа №485/1226/16-к 14.12.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000503, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2015р., за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 .

Обвинувачений:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 .

Обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

обвинувачений : ОСОБА_6

_________________________________________________________________

Провадження 11-кп/784/956/16 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ст. 186 ч.1 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

Просить змінити вирок суду в частині покарання, пом`якшити призначене обвинуваченому покарання до штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді арешту на строк чотири місяці.

Вирішено питання щодо речових доказів .

Узагальнені доводи апелянта.
Не оспорюючи фактичних обставин справи, вважає, що вирок суду є несправедливий в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Звертає увагу на те, що обвинувачений раніше не судимий, впродовж всього свого життя вів суспільно-корисний спосіб життя, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має вищу освіту, на даний час працює, щиро кається у вчиненому.

Узагальнена позиція інших учасників провадження.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисника прокурор просить відмовити в її задоволенні, а вирок суду залишити без змін.

Посилається на те, що обвинувачений не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, зловживає алкогольними напоями, був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 178 КУпАП.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_6 29 серпня 2016 року близько 7 години 30 хвилин знаходячись перед приміщенням закусочної «Наш» по АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном з корисливим мотивом, у присутності бармена ОСОБА_9 , яка усвідомлювала вчинення злочину, відкрито викрав з площадки перед приміщенням зазначеної закусочної сітку картоплі вагою 19 кг, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 збиток у сумі 76 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини .

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого і прокурора, які підтримали апеляційну скаргу захисника, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, за наведених у вироку обставин підтверджена наданими стороною обвинувачення доказами, які досліджені в судовому засіданні та апелянтом не оспорюється.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні враховуватися обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Зазначених вимог суд першої інстанції при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_6 не дотримався.

Як вбачається з обвинувального акту, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого визнані щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції визнав зазначену обставину такою, що обтяжує покарання.

Але обставин, що пом`якшують покарання суд безпідставно не визнав, пославшись на те, що щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, тоді як у поведінці обвинуваченого такої спрямованості не вбачається.

Суд першої інстанції не зазначив у вироку підстави не визнання таких пом`якшуючих покарання обставин як активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди обвинуваченого.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005р. щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Як вбачається з технічного носія інформації обвинувачений ОСОБА_6 визнав вину, вибачився перед потерпілим та вказав, що він жалкує з приводу вчинених ним злочинів.

Окрім того, з матеріалів справи видно, що завданий злочином збиток відшкодований потерпілій поверненням майна.

Таким чином, Апеляційний суд вважає, що щире каяття та відшкодування завданих збитків слід врахувати як пом`якшуючі покарання обставини.
Заслуговують на увагу доводи захисника про надмірну суворість покарання, призначеного ОСОБА_6 .

Згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого

Відповідно до положень ст. 65 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2013р., призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утримання дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.

Так, з матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_6 за місце проживання характеризується добре, проживає з батьками-пенсіонерами, допомагає їм вести господарство, що свідчить про підтримання обвинуваченим соціальних зв`язків (а.п. 103), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 108), раніше не судимий (а.с. 105), має вищу освіту ( а.с. 107), працює на будівництві.

Санкцією ч.1 ст. 186 КК України передбачена можливість призначення покарання у виді штрафу, громадських робіт, виправних робіт, арешту, або позбавлення волі.

Проте, не взявши до уваги тяжкість скоєного, дані про особу, відсутність у обвинуваченого судимостей, судом ухвалено невмотивоване рішення про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді арешту.

З огляду на наведене, з урахуванням ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, добре характеризується, обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, враховуючи молодий вік обвинуваченого, відсутність суспільно небезпечних наслідків від вчиненого злочину, вирок суду в частині призначення покарання підлягає зміні шляхом пом`якшення призначеного покарання до штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а вирок суду зміні, в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення у справі, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 409, 426, 532 КПК України, Апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 186 КК України до штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: