Справа № 755/5475/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Зокрема, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 16.06.2016 р. накладено арешт на майно, яке належить фізичній особі ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), а саме на:
житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 29469725 ;
житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 29469924.
Заявник вважає, що рішення про накладення арешту на вищевказане майно було передчасним та таким, що порушує закріплене Конституцією право власності його клієнта. Вважає, що в даному випадку арешт накладено необґрунтовано, оскільки клієнт заявника не має ніякого відношення до зазначеного кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_4 не може бути цивільним відповідачем у даному кримінальному провадженні. Крім того, вважає, що слідством не доведено будь-якої причетності його клієнта до господарських операцій, які являються предметом перевірки кримінального провадження. Також, вказує на те, що майно, на яке накладено арешт не було здобуто злочинним шляхом.
У зв`язку з викладеним, адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 вважає, що арешт на майно його клієнта накладено неправомірно.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 вимоги клопотання про скасування арешту на майно підтримав в повному обсязі.
Слідчий в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання.
Заслухавши пояснення адвоката, прокурора та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Зокрема, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 16.06.2016 р. накладено арешт на майно, яке належить фізичній особі ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), а саме на:
житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 29469725 ;
житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 29469924.
Зі змісту ухвали вбачається, що завданням накладеного арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження та він накладений з метою забезпечення збереження речових доказів ( п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України)
Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно будь - якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу, тобто якщо воно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.
Тому, слідчий суддя дійшов висновку, що арешт на майно слідчим суддею на цій стадії досудового розслідування накладено обґрунтовано.
Також ухвалою слідчого судді при вирішенні питання про накладення арешту взято до уваги отримані під час досудового розслідування достатні дані, які дають підстави вважати, що використання спірного нерухомого майна дозволяє особам, які користуються спеціалізованим обладнанням розпоряджатись предметом злочину, а також інші заходи забезпечення кримінального провадження окрім арешту майна можуть призвести до пошкодження, псування, відчуження майна, що негативно вплине на досягнення дієвості даного провадження.
Таким чином, оскільки адвокатом ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 не доведено необґрунтованості накладення арешту та того, що на даний час у накладенні арешту відпала потреба, не надано у підтвердження цього жодного доказу, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 309 КПК України,-
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1