АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/50/17 Справа № 184/1896/16-к Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2017 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Покров Дніпропетровської області, громадянина України, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника в режимі

відеоконференції ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації або тимчасовим місцем проживання.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_5 посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. При цьому захисник зазначає, що 26 жовтня 2016 року слідчий склав та погодив з прокурором дві підозри, однак для вручення підозр ОСОБА_6 до слідчого не викликався, йому підозри не вручались і він про їх існування нічого не знав, так як слідчий направив їх начальнику житлово-експлуатаційної контори м. Покров, де вони і зберігаються до теперішнього часу. Про день та час розгляду клопотання як слідчий так і суд ОСОБА_6 не повідомляв, чим було порушене його право на захист. Крім того, зазначає, що через недоведеність заявлених ризиків слідчий суддя не врахував соціальні зв`язки підозрюваного з дружиною та матір`ю, що за місцем проживання ОСОБА_6 характеризується позитивно, має реєстрацію, постійне житло, а перераховані слідчим суддею ризики ніякими процесуальними документами не підтверджені, Також захисник не згоден з визначеною сумою застави, оскільки ОСОБА_6 отримує тільки щомісяця пенсію по інвалідності в сумі 1140 грн., а суд встановив йому заставу в сумі 55120 грн.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2016 року задоволено клопотання слідчого Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 28 лютого 2017 року із визначенням застави 55120 гривень.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що прокурор надав достатні докази наявності обґрунтованої підозри у причетності підозрюваного ОСОБА_6 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та довів про існування ризиків, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя визначив також розмір застави як альтернативний вид запобіжного заходу з покладанням на ОСОБА_6 обов`язків відповідно до ст. 194 КПК.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити її, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що знаходячись на волі він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПА у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що ОСОБА_6 , всупереч доводам захисника, зазначеним в апеляційній скарзі, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Слідчий суддя також вказав про існування ризиків перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення іншого кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення встановленого судом ризику, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

З огляду на викладене, та з урахуванням обставини відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України - тяжкості покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, обвинувачується, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, те, що він не працює, утриманців не має, не одружений, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про необхідність застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наявність позитивної характеристики за місцем проживання на підозрюваного та того, що він є інвалідом 3 групи, на які посилається сторона захисту, не можуть бути безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про існування ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_6 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3