Справа № 739/1998/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/279/2017
Категорія - клопотання Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу прокурора Новгород-Сіверського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2016 року,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2016 року частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_9 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що на час звернення до суду з клопотанням ОСОБА_9 не відбув покарання, та оскільки до нього застосовувалось попереднє ув`язнення у період з 20.09.1998 року по 08.06.1999 року, то вказаний період підлягає зарахуванню. Однак строк перебування його в слідчих ізоляторах після набрання вироком законної сили не підлягає зарахуванню на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішення прокурор звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2016 року скасувати, в зв`язку з неправильним застосуванням судом Закону України про кримінальну відповідальність. Постановити нову ухвалу, якою відмовити засудженому у задоволенні вказаного клопотання.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі обґрунтовує тим, що зарахування строку попереднього ув`язнення має місце лише в тих випадках, коли до особи застосовано покарання у виді позбавлення волі на певний, визначений строк. Однак суд протиправно зарахував строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 , який є засудженим до довічного позбавлення волі, тобто на невизначений строк.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_9 відмовити, захисника ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та особової справи, обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно до вимог статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

При цьому, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, яким внесено зміни до ч. 5 ст. 72 КК України, передбачено, що даний Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю.

Відповідно до частини 5 статті 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляду кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 засуджений вироком Чернігівського обласного суду від 19.03.1999 року до покарання у виді розстрілу, з конфіскацією всього майна.

08.06.1999 року ухвалою ВСУ вирок від 19.03.1999 року залишено без змін.

Постановою Чернігівського обласного суду від 02.06.2000 року вирок Чернігівського обласного суду від 19.03.1999 року відносно ОСОБА_9 приведено у відповідність зо Закону України від 22.02.2000 року, за яким міру покарання у виді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі.

За період розгляду кримінальної справи ОСОБА_9 утримувався під вартою в місцях попереднього ув`язнення до набрання вироком законної сили у період з 20.09.1998 року по 08.06.1999 року.

Відповідно до частини 1 статті 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно з положеннями статті першої Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбування покарання.

З огляду на наведене, суд першої інстанції, у відповідності до чинного законодавства, зокрема з дотриманням вимог, викладених в частині 5 статті 72 КК України, прийняв обґрунтоване рішення про зарахування строку попереднього ув`язнення в термін відбування покарання засудженому ОСОБА_9 з часу його затримання 20.09.1998 року по час набрання вироком законної сили 08.06.1999 року, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Порушень вимог кримінального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Новгород-Сіверського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2016 року про часткове задоволення клопотання засудженого ОСОБА_9 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 20.09.1998 року по 08.06.1999 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4