Номер провадження: 11-кп/785/203/17
Номер справи місцевого суду: 495/9603/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

та потерпілої: ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 вересня 2016 року.

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює в ТОВ «Сервіз» головним енергетиком, раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 125 ч.1 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Звільнено від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрито.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 2647,88 грн., компенсації моральної шкоди на суму 20000 грн. та правової допомоги у розмірі 500 грн. залишено без розгляду з правом звернення в порядку цивільного судочинства,

вСТАНОВИЛА:
Згідно до вироку, 05.09.2014 року приблизно о 08.00 годині, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 в ході сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, зігнувши пальці в фалангах відкритою стороною долоні правої руки завдав удар в область верхньої губи і носа потерпілій ОСОБА_9 , внаслідок чого остання впала на землю та отримала тілесні ушкодження в області правого плеча та лівого передпліччя.
В апеляції адвокат просить скасувати вирок, ухвалити новий виправдувальний вирок у відношенні ОСОБА_7 у зв`язку з недоведеністю того, що ОСОБА_7 було вчинено вказане кримінальне правопорушення, оскільки під час судового розгляду було встановлено відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_7 у вигляді завдання ним одного удару потерпілій і наслідками у вигляді спричинення потерпілій легких тілесних ушкоджень, обвинувальний акт було складено не уповноваженою особою, суд першої інстанції не дав належну оцінку доказам, з точки зору належності та достовірності.
В запереченні на апеляцію потерпіла ОСОБА_9 вказує, що з ОСОБА_7 у неї неодноразово виникали конфлікти, ОСОБА_11 веде себе агресивно, ображав її нецензурною лайкою, пом`яв капот у машини, яка стояла біля двору, штовхав її та її чоловіка, раніше двічі наносив їй побої, та наніс їй удар по губах, від якого вона впала та пошкодила язик.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його адвоката, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора яка частково підтримала апеляційну скаргу, потерпілу, яка просила вирок залишити без змін, вивчив матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.
Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстав и його ухвалення.
На думку колегії суддів, районним судом вимоги вказаної норми не виконані.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним за ст. 125 ч. 1 КК України в умисному спричиненні потерпілій легких тілесних ушкоджень, при цьому у вироку суд вказав, що ОСОБА_7 завдав удар рукою потерпілій в область верхньої губи і носа і послався на наявність у потерпілій тілесних ушкоджень в області правого плеча та лівого передпліччя.

Наявність у потерпілій вказаних тілесних ушкоджень синців в області правого плеча та лівого передпліччя, підтверджена висновком судово-медичної експертизи, згідно якої їх виникнення може відноситись до періоду 02-05.09.2014 року. Інших тілесних ушкоджень експертом не виявлено, що зазначено у висновку.(а.п.141).

Таким чином, висновок експерта не підтверджує наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 в області обличчя.

Суд навів у вироку в якості доказів епікризи з медичних карток ОСОБА_9 , які підтверджують знаходження її на лікуванні у зв`язку з її хронічними хворобами в вересні 2014 року (а.п. 77-78), та у зв`язку з переломом плечової кістки в жовтні 2014 року (а.п. 79), але ці обставини не мають відношення до обвинуваченого ОСОБА_7 і не є доказами в провадженні.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 посилалась на свідка ОСОБА_12 , яка підтвердила суду, що була очевидцем події, допомогла ОСОБА_9 встати і залишила їй свій номер телефону, при цьому суд відповідно до ч. 5 ст. 225 КПК України оголосив покази ОСОБА_9 на досудовому слідстві про те, що після того як вона впала, їй ніхто не допоміг і ніхто до неї не підходив, а також навів у вироку покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про те, що потерпіла просила ОСОБА_13 бути свідком і підтвердити нанесення їй удару ОСОБА_7 , чого вона в дійсності не бачила.

Всі ці покази суд виклав у вироку без будь якої оцінки, не зазначивши чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Визнав ОСОБА_7 винним в спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , суд фактично не мотивував своє рішення.

Крім того суд першої інстанції закінчив судовий розгляд, постановив обвинувальний вирок, яким одночасно закрив провадження, що не передбачено діючим КПК.

Відповідно до ст. 409, 412 КПК України, підставою для скасування вироку є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду забезпечити права і законні інтереси учасників процесу винести законний, обґрунтований і справедливий вирок

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок підлягає безумовному скасуванню.

ОСОБА_7 ніколи себе виним не визнавав.

Висновок суду о заподіянні ОСОБА_7 - ОСОБА_9 умисного легкого тілесного ушкодження, суперечить вимогам Кримінального процесуального законодавства України, оскільки відповідно до ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачяться на користь такої особи.

За приписами ч. 2, ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок ухвалюється, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за умови доведеності його винуватості у вчиненому у ході судового розгляду.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою та ухвалення вироку щодо неї, суд повинен навести в мотивувальній частині ухваленого вироку докази на підтвердження доведеності обставин, визначених ст. 91 КПК України, а також мотиви їх оцінки.

Згідно п. 1 п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ст. 125 ч. 1 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

З вироку вбачається, що ОСОБА_7 маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, відкритою стороною долоні правою руки завдав удар в область верхньої губи і носа потерпілій ОСОБА_9 ..

Згідно судово-медичної експертизи, на обличчі ОСОБА_9 ушкоджень не виявлено.

На переконання колегії суддів, висновок суду що ОСОБА_7 умисно спричинив потерпілій тілесні ушкодження в області правого плеча та лівого передпліччя, не знайшли свого підтвердження і вичерпані усі можливості отримати достатніх доказів для доведеності винуватості ОСОБА_7 в суді.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що провадження по справі має бути закрито.

Керуючись ст. 409, 412, 417, 284 ч. 1 п. 3 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Одеської області,

Ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , частково задовольнити.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 вересня 2016 року, яким ОСОБА_7 , засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України скасувати.
Провадження по справі закрити на підставі ч. 1 п. 3 ст. 284 КПК України, за недоведеністю винуватості ОСОБА_7 .
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4