АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/324/17 Справа № 705/7229/16-к Категорія: ч.2 ст. 286 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

представника потерпілих ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_9 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 лютого 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, працюючий водієм у ФОП « ОСОБА_10 », раніше не судимий, -

визнаний винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з дня його затримання з 10 серпня 2016 року, у строк покарання ОСОБА_7 зараховано день за два строк перебування його під вартою: з 10.08.2016 р. до дня ухвалення вироку.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати: за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 4/1359 від 23.09.2016 року у сумі 880 гривень 40 коп.; за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 4/1360 від 21.09.2016 р. у сумі 1058 гривень 48 коп.; за проведення судової автотехнічної експертизи № 4/1837 від 14.11.2016 р. у сумі 703 грн. 68 коп.йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 08.08.2016 р., близько 03 год. 30 хв., керуючи автомобілем «ТАТА LРТ613», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по 218 км+536 м автодороги Київ-Одеса, в напрямку м. Київ, поблизу с. Шарин Уманського р-ну Черкаської обл., в порушення вимог п.п.: 2.3.б), 1.10 Правил дорожнього руху України був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, заснув, в результаті чого з`їхав на праве узбіччя, яке відділене дорожньою розміткою 1.2 Правил дорожнього руху України від автомобільної дороги, яке прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїжджої частини, розташоване на одному рівні та не призначене для руху транспортних засобів та в подальшому, здійснив наїзд на задню частину нерухомого автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв на правому узбіччі по ходу його руху.

В подальшому, автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок удару в задню частину почав рух вперед та здійснив наїзд на ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які перебували біля його передньої частини. Рухаючись внаслідок удару вперед автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив наїзд на задню частину нерухомого автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_3 , який стояв попереду нього.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди:

- ОСОБА_12 , згідно висновку судово-медичної експертизи від 16.09.2016 р. № 254, отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової та черепно-лицевої травми. Вказані ушкодження носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю;

- ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи від 29.09.2016 р. № 05-7-01/949, отримав тілесні ушкодження у вигляді рваної рани правої вушної раковини, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку з формуванням кіркового геморагічного вогнища забою в лівій тімяно-потиличній ділянці, лінійного перелому лівої тім`яної та лівої скроневої кісток, які відносять до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя; перелом поперечного відростка 5 поперекового хребця зліва відносять до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що причинили тривалий розлад здоровя;

- пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи від 09.11.2016 р. № 05-7-01/1102, отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної торако-скелетної травми: закритий перелом лівого ліктьового відростку із зміщенням відламків, забій грудного відділу хребта, закритий перелом VII ребра праворуч; закриті переломи 11-12 грудних та 1-2 поперекових хребців та поперечних відростків поперекових хребців, перелом зі зміщенням лівого ліктьового відростку, переломи ребер 5-8 D та антеролатеральний 4-8 антеролатеральний G, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоровя;

- пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_14 , згідно висновку судово-медичної експертизи від 10.10.2016 р. № 05-7-01/999, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів поперекових відростків 1-4 поперекових хребців зліва з розходженням уламків, які відносять до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоровя;

- пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_15 , згідно висновку судово-медичної експертизи від 09.11.2016 р. № 05-7-01/1116, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини лівої малогомілкової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров?я;

- пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_16 , згідно висновку судово-медичної експертизи від 08.11.2016 р. № 05-7-01/1085, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці в середній третині, закритого перелому правої ліктьової кістки на межі середньої та нижньої третини, закритого перелому середньої третини променевої та ліктьових кісток і лівого передпліччя, закритого перелому VII ребра зліва по пахвинній лінії, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоровя;

- пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_17 , згідно висновку судово-медичної експертизи від 07.10.2016 р. № 05-7-01/969, отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому головки проксимальної фаланги 2-го пальця з помірним зміщенням, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоровя;

- пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_18 , згідно висновку судово-медичної експертизи від 05.10.2016 р. № 05-7-01/950, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоровя.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, призначивши покарання у вигляді 2 років умовного терміну, не пов`язаного з позбавленням волі та без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В обґрунтування вимог апеляції вказує, що вирок є занадто суворим та несправедливим, оскільки суд визначив як пом`якшуючі покарання обставини лише щире каяття та визнання вини обвинуваченим, не врахувавши активне сприяння у розкритті злочину, та інші. Звертає увагу, що суб`єктивна сторона даного злочину виражається у формі необережності. Крім того, при призначенні покарання просить врахувати позитивні характеристики по місцю проживання, роботи, та ту обставину, що він раніше не судимий.

Потерпіла ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи свої вимоги тим, що наведені у вироку докази не були ретельно перевірені та оцінені в сукупності, а висновок суду є передчасним та необґрунтованим. У вироку не встановлено причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху ОСОБА_7 та наслідками, що настали. Звертає увагу, що призначаючи покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, суд належним чином не мотивував своє рішення та не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, та наслідки, які від нього настали, а тому вважає, що призначена міра покарання є занадто м`якою.

Обвинувачений подав заперечення на апеляцію потерпілої, в якому просив відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження, оскільки остання пропустила строк встановлений законом. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неповноти судового розгляду, які дають підстави для скасування рішення.

Адвокат ОСОБА_19 , як представник потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , в свою чергу, подала заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, в якій просить відхилити її, а вирок залишити без змін. Заперечення мотивує тим, що вирок є законним та обгрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а призначене обвинуваченому покарання достатнім та необхідним для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів. Одночасно, звертає увагу на те, що обвинуваченим з часу скоєння злочину не здійснено жодних дій для примирення з потерпілими, в тому числі не відшкодовано, навіть частково, витрати на лікування потерпілих.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 в підтримку власної апеляційної скарги, який просив змінити рішення суду першої інстанції та призначити покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, апеляцію потерпілої просив відхилити, міркування представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 , оскільки рішення суду першої інстанції незаконне і невмотивоване, та заперечував проти апеляції обвинуваченого, міркування потерпілої ОСОБА_9 , яка погодилася з позицією адвоката, думку прокурора ОСОБА_6 , який просив залишити законне рішення суду без змін, а апеляції обвинуваченого та потерпілої без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Висновок суду, щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він визнаний винним та засуджений при обставинах наведених у вироку, підтверджений зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчиненні злочину.

Крім повного визнання вини та щирого каяття у вчиненому, винуватість ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.08.2016 року (а.к.п. 109-112),

-даними план-схеми до протоколу огляду місця ДТП від 08.08.2016 року (а.к.п113),

-даними висновку експерта №254 від 16.09.2016 року (а.к.п125-128), згідно якого смерть ОСОБА_12 настала від отриманої ним відкритої черепно-мозкової та черепно-лицевої травм, що ускладнились забоєм та розмізченням головного мозку. Між відкритою черепно-мозковою та черепно-лицевою травмами і смертю ОСОБА_12 є причинний звязок,

-даними висновку експерта №4/1837 від 14.11.2016 року (а.к.п.209-212), згідно якого водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.1.10. Правил дорожнього руху України, для виконання яких він перешкод технічного характеру не мав,

-даними висновку експерта №4/1359 від 23.09.2016 року (а.к.п.133-141), згідно якого до моменту ДТП рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля ТАТА LPT613 д.н.з. НОМЕР_1 перебували в працездатному стані,

-даними висновку експерта №4/1360 від 21.09.2016 року(а.к.п.146-152),

-даними висновків експертиз №05-7-01/949 від 29.09.2016 року, №05-7-01/999 від 10.10.2016 року, №05-7-01/950 від 05.10.2016 року, №05-7-01/969 від 07.10.2016 року, №05-7-01/1085 від 08.11.2016 року, №05-7-01/1102 від 09.11.2016 року, №05-7-01/1116 від 09.11.2016 року, про наявність тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості у потерпілих від ДТП ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 .

Вірною є і кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів критично оцінює вимоги апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 , яка висловила позицію про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків фактичним обставинам кримінального провадження та просила скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за ч.2 ст.286 КК України, крім визнання ним вини у вчиненому, повністю доведена, доказами дослідженими та оціненими судом першої інстанції, а тому твердження апелянта про неповноту судового розгляду, внаслідок того, що не були ретельно перевірені та оцінені докази в сукупності є безпідставним та спростовується вищевикладеним.

Істотних порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які є беззаперечною підставою для скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду, колегія суддів не вбачає, та потерпілою в апеляції не наведено.

Інші підстави для скасування судового рішення, які вказує потерпіла, зокрема, не неврахування судом ступеня тяжкості вчиненого злочину та наслідків, які від нього настали, зводяться фактично до незгоди апелянта з призначеною обвинуваченому мірою покарання.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Оскільки потерпіла в своїй апеляції не ставить питання про призначення більш суворого покарання обвинуваченому, ніж визначив суд першої інстанції, а просить лише скасувати вирок та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд, колегія суддів, враховуючи положення ч.4 ст.404 КПК України не може вийти за межі вимог апеляційної скарги та на власний розсуд призначити більш суворе покарання, оскільки це буде погрішувати становище обвинуваченого, про що ніхто з учасників судового провадження апеляцій не подавав.

Відхиляючи вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з вимогами ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів при призначенні покарання також враховує, що у відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 достатньо виконав вимоги ст.ст. 50,65,66,67 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, дані про особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має молодий вік, вину у вчиненні злочину визнав повністю, працевлаштований, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за наявності пом`якшуючої покарання обставини щире каяття та визнання вини, та відсутності обтяжуючих покарання обставин, обґрунтовано призначив останньому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для застосування положень ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає, оскільки вчинений ОСОБА_7 злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, а також колегія суддів враховує наслідки від вчиненого злочину у вигляді смерті ОСОБА_12 та заподіяння численних тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості потерпілим, включаючи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 .

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням не має, і його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.404 КПК України та ч.5 ст.72 КК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення в умовах слідчого ізолятора з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, за період з 17 лютого 2017 року по 12 травня 2017 року - тобто по день набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги з обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 термін його перебування під вартою з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 17 лютого 2017 року по 12 травня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Головуючий :

Судді :