АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 661/603/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/529/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження №0002008 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_8 на вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 11.04.2017 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою:АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 286 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції закону України №1254 6 від 14.04.2009 року). Запобіжний захід не обирався. Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 26.08.2016 року біля 14.15 години, керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухаючись переднім ходом на вул. Заводській, виїжджаючи з другорядної дороги на перехрестя з вул. Французькою в м. Нова Каховка Херсонської області, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, зневажив безпекою дорожнього руху, не дав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, чим порушив вимоги пунктів 10.4 та 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями), в результаті чого допустив зіткнення із мопедом марки «Yamaha jog» під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по головній дорозі - по вул. Французькій, в бік вул. Ентузіастів. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 25 НК від 16.02.2017 року, в результаті даного зіткнення, пасажиру мопеда марки «Yamaha jog» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: відкритого оскольчастого перелому верхньої третини правої великогомілкової кістки та правої малоберцової кістки зі зміщенням, забито-рвана рана верхньої третини правої гомілки, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя. Вказані наслідки знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з грубим порушенням зі сторони водія автомобіля ВАЗ 2101 д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 п.10.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі виїзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою, та п. 16.11 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Херсонської області ОСОБА_8

не заперечуючи правильність кваліфікації злочинних дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, в решті вирок залишити без змін. В обґрунтування своїх доводів, посилається на те, що суд приймаючи рішення про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, звільнив його як від відбування основного покарання у виді трьох років позбавлення волі, так і від додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік, що є неприпустимим, тобто застосував закон, який не вправі був застосовувати, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 і ст. 413 КПК України є підставою для скасування вироку.

Вислухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який поклався на розсуд суду, заслухавши сторони в судових дебатах, останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, дії обвинуваченого кваліфіковані за ст. 286 ч.2 КК України як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили тяжкі тілесні ушкодження потерпілій.

Правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні злочину в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Зі змісту ст.75 КК України вбачається, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.
Згідно ч.3 ст.55 КК України, при призначенні позбавлення права займатися певною діяльністю як додаткового покарання - воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю як додаткове до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 цього Кодексу - з моменту набрання законної сили вироком.
Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, судом враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся, вчинив злочин вперше, характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, відшкодував завдану злочином шкоду на суму близько 40 000 грн., врахував думку потерпілої.
Врахувавши ці обставини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання на підставі ст.75 КК України, оскільки відсутні підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально.
Разом з тим суд знайшов необхідним призначити додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
На думку колегії суддів, таке покарання, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, суд першої інстанції, при звільненні ОСОБА_7 від призначеного покарання, звільнив останнього від додаткового покарання, що суперечить вимогам ч.3 ст.55 КК України.
За таких обставин вирок суду в частині застосування ст. 75 КК України до додаткового покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому апеляційна скарга прокурора про необхідність скасування вироку в цій частині підлягає задоволенню.
Таким чином, на підставі п.3 ч.1 ст.407 КПК України, суд вважає за необхідне вирок першої інстанції в частині звільнення від відбування додаткового покарання на підставі ст.75 КК України скасувати у зв`язку з застосуванням закону, який не підлягає застосуванню, при цьому постановити новий вирок. В решті вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги наявну в матеріалах ухвалу Новокаховського міського суду від 03.05.2017 року про виправлення «описки» у вироку суду, якою доповнено резолютивну частину вироку вказівкою на звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України саме від основного покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив (постановив) рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати. Цю властивість судового рішення в праві називають "незмінністю судового рішення".
Відповідно до ч.5 ст.371 КПК України виправлення в судовому рішенні мають бути засвідчені підписами суддів того складу суду, який його ухвалив.
Передбачену статтею 379, а також ч.5 ст.371 КПК можливість усунення судом окремих недоліків свого рішення не можна вважати його зміною. Саме тому деякі недоліки судового рішення можуть бути усунені судом, який ухвалив (постановив) рішення шляхом виправлення описок і очевидних арифметичних помилок.
Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може ускладнити виконання судового рішення в цілому.
Дослідивши зміст резолютивної частини оскаржуваного вироку апеляційний суд дійшов висновку, що в даному випадку суд не виправив описку чи арифметичну помилку, а фактично змінив своє рішення та постановив звільнити обвинуваченого від відбування тільки основного покарання.
Тобто, в даному випадку виправлення описки суттєво змінило зміст прийнятого рішення, а тому допущенні судом виправлення не можуть вважатися законними в розумінні положень ст.379 КПК України. Тим більше, що суду на час виправлення описки було відомо про надходження від прокурора 27.04.2017 року апеляційної скарги саме на це порушення кримінального закону.
У такий спосіб суд намагався уникнути апеляційного розгляду, проте допущені в судовому рішенні помилки, внаслідок яких воно стає незаконним і необґрунтованим, виступають підставою для зміни і скасування рішення в апеляційному і касаційному порядку та у зв`язку з нововиявленими обставинами, а не через внесення в них виправлень судом, що ухвалив рішення.
Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України апеляційний суд визнає вказані порушення кримінального процесуального закону істотними.
Встановлені апеляційним судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування ухвали суду про виправлення описки, незалежно від наявності апеляційної скарги на неї, як такої, що в подальшому буде перешкоджати виконанню рішення апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 3 ч. 1 ст. 407, п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412, ст.ст. 418, 419, КПК України,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 11.04.2017 року в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік на підставі ст. 75 КК України скасувати.
Залишити призначене ОСОБА_7 судом покарання за ч. 2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного вказаним вироком основного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції закону України №1254 6 від 14.04.2009 року) покласти на нього наступні обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
-періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік виконувати самостійно.
Ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 03.05.2017 року про виправлення описки у вироку Новокаховського міського суду Херсонської області від 11.04.2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Вирок набирає законної сили негайно і може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: (три підписи)
З оригіналом згідно.

Суддя ОСОБА_2