Дата документу 20.07.2017 Справа № 554/5671/17

Провадження № 1-кс/554/4937/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2017 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до УСБУ в Полтавській області звернулася з письмовою заявою ОСОБА_4 , яка повідомила, що працівники відділення поліції №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області вимагають у неї неправомірну вигоду у розмірі 6 тисяч гривень за закриття кримінального провадження відносно неї за ч. 1ст. 309 КК України.
10.07.2017 її зупинили на прохідному пункті до Державної установи «Кременчуцька виховна колонія» №69, виявивши в неї невідому речовину. На вилки приїхали працівники відділення поліції №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області, зокрема у складі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які після оформлення документів у службовому автомобілі почали вимагати з ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 6 тисяч гривень за не притягнення останньої до відповідальності, віддавши, зі слів останньої, їй на місці 1 пакет з речовиною схожою на наркотичну. Неправомірну вигоду ОСОБА_4 повинна була передати через слідчого СВ відділення поліції №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 .
Так, 19.07.2017 після передачі грошових коштів ОСОБА_4 на вимогу ОСОБА_7 під час телефонної розмови, проведено огляд місця події, в ході якого в автомобілі ЛАДА «ВАЗ-2107» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено та вилучено, а також добровільно видано присутніми ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 : грошові кошти купюри номіналом 200 гривень у кількості 27 штук: ЗВ 4527978; ЕВ 3345231; ЄД 5984746; УЖ 6325297;УЖ 6325293; ЄИ 8030986; ХЄ 9701095; КВ 1715930; АВ 5753275; КГ 6523610; АД 8242641; ПВ 3693054; ЄИ 0703533; ПА 3327633; УМ 5000441; ЄШ 2447767; ЗБ 4692006; ПЕ 8731637; ЄЩ 4411287; УЕ 4056132; ЕХ 1847807; КЙ 4615069; МБ 3600256; КЛ 8884636; ПЗ 4666996; ЗЄ 8577841; ЗЕ 1670623, мобільні телефони iPhone у кількості 3 штуки, видані ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , флешку ОСОБА_8 , флешку чорного кольору, державні номерні знаки НОМЕР_2 у кількості 2 штуки (походження яких ніхто із присутніх пояснити не міг).
Слідчий в судовому засіданні підтримала заявлене клопотання, надала суду заяву про визнання речовими доказами вилучені предмети, зокрема грошові кошти, мобільні телефони та флеш носії.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
Клопотання слідчого в ОВС першого слідчого відділу Управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Полтавської області юрист 1 класу ОСОБА_3 , - задовольнити.
Накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, вилучене в автомобілі ЛАДА «ВАЗ-2107» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: паперовий конверт білого кольору із грошовими коштами у сумі 5400 грн., а саме: ЗВ 4527978; ЕВ 3345231; ЄД 5984746; УЖ 6325297;УЖ 6325293; ЄИ 8030986; ХЄ 9701095; КВ 1715930; АВ 5753275; КГ 6523610; АД 8242641; ПВ 3693054; ЄИ 0703533; ПА 3327633; УМ 5000441; ЄШ 2447767; ЗБ 4692006; ПЕ 8731637; ЄЩ 4411287; УЕ 4056132; ЕХ 1847807; КЙ 4615069; МБ 3600256; КЛ 8884636; ПЗ 4666996; ЗЄ 8577841; ЗЕ 1670623, які виявлено на гумовому ковбику за сидінням водія; мобільний телефон iPhone, що належить ОСОБА_5 ; мобільний телефон iPhone, що належить ОСОБА_8 ; мобільний телефон iPhone, що належить ОСОБА_9 , флешку ОСОБА_8 ; флешку чорного кольору; державні номерні знаки НОМЕР_2 у кількості 2 штуки.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1