Справа № 439/125/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/522/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2016 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого- судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 03 березня 2016 року
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Бродівського районного суду Львівської області від 03 березня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 71, 72 КК України до визначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Бродівського районного суду Львівської області від 25.11.2013 року та остаточно призначено ОСОБА_6 до відбуття покарання у вигляді 1 року 18 днів обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, призначено іспитовий строк тривалістю один рік.

Згідно вироку, ОСОБА_6 , будучи засудженим 25.11.2013 року Бродівським районним судом за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, після набрання вироком законної сили був скерований для його виконання до Бродівського РП КВІ УДПтСУ у Львівській області. Після цього, 16.01.2014 року ОСОБА_6 в Бродівському РП Бродівського МВ КВІ УДПтСУ у Львівській області, будучи ознайомлений з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію в Бродівському РП КВІ УДПтСУ у Львівській області, порядком та умовами відбування покарання, а також попередженим про кримінальну відповідальність у разі ухилення від відбування покарання, отримав направлення в комунальне підприємство «Броди» для відбуття призначеного покарання. 16.01.2014 року ОСОБА_6 , керуючись особистими мотивами, не прибув в КП «Броди» для відбування покарання не зважаючи на те, що в період з 02.01.2014 року по 18.01.2014 року знаходився у відпустці за 2014 рік. В подальшому, ОСОБА_6 продовжував свій злочинний умисел і жодного дня не відпрацював за призначене покарання, крім того, жодного разу не з`явився на реєстрацію до Бродівського РП КВІ УДПтСУ у Львівській області, хоча був ознайомлений з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію, у зв`язку з чим 05.03.2014 року інспектором Бродівського РП КВІ УДПтС України у Львівській області було винесено йому письмове попередження за ухилення від покарання, а також роз`яснено наслідки такої поведінки.

На даний вирок, заступник прокурора Львівської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.
В своїй апеляційній скарзі просить провести судове слідство при розгляді даного кримінального провадження в частині дослідження документів, що характеризують особу обвинуваченого, вирок Бродівського районного суду Львівської області від 03.03.2016 року, стосовно ОСОБА_6 скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 71, 72 КК України до визначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бродівського районного суду Львівської області від 25.11.2013 року та остаточно призначити ОСОБА_6 до відбуття покарання у виді 1 року 18 днів обмеження волі.
В обґрунтування покликається на те, що в порушення вимог ч.3 ст. 374 КПК України, при призначенні ОСОБА_6 покарання, судом першої інстанції не наведено підстав для звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, натомість зазначено, що враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, а також його щире каяття виключно як підставу призначення покарання у виді обмеження волі. Поряд із цим вважає, що звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком, суд фактично не врахував, що винний раніше ухилявся від відбування покарання, за що і притягується до кримінальної відповідальності та безпідставно звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання, не навівши у вироку відповідні доводи, які б вказували на можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та не оспорюється учасниками кримінального провадження.

Що стосується призначення покарання, то відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У відповідності до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 Про практику призначення судами кримінального покарання особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 75 звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням може бути застосовано в тому разі, коли суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення без відбування покарання.

Обираючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував всі ці обставини, також особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра та щире каяття. Згідно наведених підстав, суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням, вважаючи, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Також, з матеріалів справи вбачається, що під час судового засідання в апеляційному провадженні прокурор не навів обґрунтованих підстав для призначення покарання без застосування інституту звільнення. Обтяжуючі обставини, які зазначив в своїй апеляційній скарзі прокурор, а саме, що обвинувачений раніше ухилявся від відбування покарання, судом першої інстанції було враховано при обранні покарання.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для скасування вироку колегія суддів не знаходить.
Більше того, під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 навів додаткові підстави для залишення вироку суду першої інстанції без змін, а саме довідку про склад сім`ї видану головою правління ОСББ «Галина» від 30 листопада 2016 року, в якій вбачається, що ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 проживає разом з своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_10 (17.04.2001).
Тому виходячи з вищевикладеного, колегія суддів не знайшла підстав для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, оскільки такі є необґрунтованими та безпідставними.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Бродівського районного суду Львівської області від 03 березня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

На вирок суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4