У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 03 серпня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2017 року про повернення апеляційної скарги,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2017 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні їх скарги на рішення прокурора про визначення підслідності кримінального провадження.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перевірку ухвали апеляційного суду у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу, копію оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та долученої до неї копії судового рішення, ОСОБА_4 звернувся повторно з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні його скарги на рішення прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 від 01 листопада 2016 року про визначення підслідності кримінального провадження № 0004626 від 02 червня 2014 року за СВ Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області.
Однак, нормами КПК не передбачено право особи на повторне подання апеляційної скарги на одне й теж судове рішення.
В силу ч. 3 ст. 399 КПК суддя-доповідач повертає апеляційну скаргу, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції.
У рішенні у справі «Устименко проти України» від 06 червня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Таким чином, враховуючи, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним і воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки потребує державного регулювання, колегія суддів погоджується з позицією судів апеляційної інстанцій, викладеною у їх рішенні та вважає, що апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на рішення прокурора про визначення підслідності кримінального провадження, діяв відповідно до вимог кримінально процесуального закону, а тому суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2017 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3