Провадження №1-кп/748/25/17
Єдиний унікальний № 748/1759/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 січня 2017 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області
у складі:
головуючої - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження № 0000085 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитро-Білівка, Казанківського району, Миколаївської області, громадянина України, українця, не одруженого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 14.04.2016 Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 19.07.2016 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 396, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці,-
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:
Відповідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

14.01.2015 Президентом України видано Указ «Про часткову мобілізацію» № 15/2015, затверджений Законом № 113-VIII від 15.01.2015, у зв`язку з чим почав діяти особливий період.

Відповідно до Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» солдата ОСОБА_3 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) № 53 від 14.03.2015 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) на всі види забезпечення.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 (польова пошта НОМЕР_2 ) №67 від 01.04.2015 року солдата ОСОБА_5 призначено на посаду - номера обслуги гаубичного самохідно-артилерійського взводу гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (польова пошта НОМЕР_2 ) № 66 від 31.03.2015 солдат ОСОБА_6 вибув у відрядження в АДРЕСА_2 у військову частину НОМЕР_4 на термін до формування штатного підрозділу охорони та забезпечення функціонування управління OK " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", та прибувши до військової частини НОМЕР_4 повинен був належним чином виконувати службові обов`язки.

В свою чергу, військовослужбовець за призовом під час мобілізації на особливий період солдат ОСОБА_6 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби, упродовж встановленого законом строку виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи у відрядженні у військовій частині НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та 06.04.2015 року, діючи з прямим умислом, направленим на залишення військової частини, з особистих мотивів самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ).

11 грудня 2015 року солдат ОСОБА_3 повернувся до військової частини НОМЕР_4 та цього ж дня вибув до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_3 (польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) де приступив до виконання обов`язків військової служби.

Так, солдат ОСОБА_3 був відсутній у військовій частині НОМЕР_4 в період з 06 квітня 2015 року по 11 грудня 2015 року, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 .

У подальшому, 17 грудня 2015 року солдат ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_3 (польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), діючи повторно, з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на залишення військової частини та місця служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив розташуванню військової частини НОМЕР_3 (польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), в яку повернувся 04.01.2016 року.

У період з 17 грудня 2015 року по 03 січня 2016 року солдат ОСОБА_3 перебував за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд та не виконуючи обов`язків військової служби.

У подальшому, 08 січня 2016 року солдат ОСОБА_3 в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_3 (польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), діючи повторно, з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на залишення військової частини, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальні цілісності України та самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_3 (польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ). До виконання обов`язків військової служби так і не приступив.

Відповідно до Вироку Казанківського районного суду Миколаївської області, який набрав законної сили, ОСОБА_3 14 квітня 2016 року засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі.

Відповідно до Вироку Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 липня 2016 року, який набрав законної сили, ОСОБА_3 було засуджено за ч.1 ст.396 , ч.4 ст.70 КК України - до 3 років 3 місяців позбавлення волі, а затримано 05 квітня 2016 року.

Допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінуємих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 4 ст.407 КК України визнав повністю, пояснивши, що дійсно в період з 06.04.2015 по 11.12.2015 самовільно залишив військову частину НОМЕР_4 , де перебував у відрядженні, та самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 в період з 17.12.2015 по 03.01.2016 та 08.01.2016. Перебував у цей період за місцем проживання в АДРЕСА_1 . Після 08.01.2016 до військової частини НОМЕР_3 не повертався до виконання обов`язків військової служби не приступив, проживав у своєї дівчини у смт. Казанка Казанківського району Миколаївської області, точної адреси не пам"ятає. А 05.04.2016 відносно нього був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У вчиненому щиро розкаявся.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зібраними під час досудового розслідування та долученими до матеріалів кримінального провадження.

Як слідує з витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 № 53 від 14.03.2015 солдата військової служби за призовом на особливий період ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 на всі види забезпечення, з 14 березня 2015 року.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №67 від 01.04.2015 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду - номера обслуги гаубичного самохідно-артилерійського взводу гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи.

Відповідно до копії телеграми, командувачем оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", наказано командиру військової частини пп НОМЕР_2 відрядити до військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_2 на термін формування штатного підрозділу охорони та обслуговування управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " АДРЕСА_2 з 16 березня 2015 року 15 військовослужбовців, які перебувають у пункті постійної дислокації військової частини пп В НОМЕР_5 .

Витягами з наказів № 69 від 06.04.2015 та №245 від 11.12.2015, доводиться, що 06 квітня 2015 року солдат ОСОБА_7 самовільно залишив військову частину НОМЕР_4 , а 11 грудня 2015 прибув до військової частини НОМЕР_4 і цього ж дня вибув до пункту постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

В той же час, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_4 , винесений за результатами службового розслідування, свідчить про факт самовільного залишення 06.04.2015 військової частини НОМЕР_4 солдатом ОСОБА_3 .. Про факт самовільного залишення 06.04.2015 місця несення служби солдатом ОСОБА_3 та про те, що він незаконно був відсутній в частині до 11.12.2015, командиром військової частини НОМЕР_4 та Начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було повідомлено Військового прокурора Чернігівського гарнізону.

Враховуючи, що обвинуваченим ОСОБА_3 визнається факт самовільного залишення ним військової частини НОМЕР_4 в період з 06.04.2015 по 11.12.2015 та оціннюючи його покази з іншими дослідженими вище доказами, суд вважає, що розбіжності в ініціалах солдата Смірнова у Витягах з наказів № 69 від 06.04.2015 та №245 від 11.12.2015, а саме зазначення " ОСОБА_7 " замість " ОСОБА_3 " є технічною опискою.

Про прибуття солдата ОСОБА_8 11 грудня 2015 року до військової частини НОМЕР_2 , свідчить витяг з наказу №292 від 11.12.2015.

Як вбачається з копії рапорту командира НОМЕР_6 ГСАДн ОСОБА_9 від 17.12.2015, під час ранкового шикування о 07-00 годині 17.12.2015 було виявлено відсутність у військовій частині солдата ОСОБА_3 .

Про самовільне залишення військової частини 17.12.2015 солдатом ОСОБА_3 свідчить витяг з наказу командира військової чатсини НОМЕР_2 №296 від 17.12.2015.

Наказом №297 від 18.12.2015 командиром військової частини НОМЕР_2 доручено провести службове розслудівання по факту смовільного залишення військової частини 17.12.2015 солдатом ОСОБА_3 , про що свідчить копія витягу з наказу.

Під час проведення службового розслідування встановлено факт самовільного залишення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 17.12.2015. Про поверення солдата ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_2 04 січня 2016 року свідчить Витяг з наказу №2 від 04.01.2016.

Факт самовільного залишення солдатом ОСОБА_3 військової частини НОМЕР_2 08.01.2016 підвтерджується копією рапорту в якому зазначається, що відсутність солдата ОСОБА_3 було виявлено під час ранкового шикування о 07-30 год. 08.01.2016, витягом з наказу №5 від 08.01.2016 про самовільне залишення солдатом ОСОБА_3 частини 08.01.2016 та зняття його з усіх видів забезпечення, витягом з наказу №6 від 11.01.2016 про проведення службового розслідування по даному факту та Актом проведення службового розслідування.

Досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності узгоджуються між собою та показами допитаного в судовому засіданні обвинуваченого, який підтвердив факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_4 в період з 06.04.2015 по 11.12.2015 та військової частини НОМЕР_3 (польова пошта НОМЕР_2 ) в період з 17.12.2015 по 03.01.2016 та 08.01.2016.

Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_3 у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, що передбачено ч.4 ст. 407 КК України.

Також, суд вважає за необхідне уточнити в обвинуваченні посаду обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки згідно дослідженого судом витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №67 від 01.04.2015 обвинуваченого призначено на посаду - номера обслуги гаубичного самохідно-артилерійського взводу гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд вважає за можливе визнати щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 є вчинення злочину повторно.

ОСОБА_3 є раніше судимим, за місцем проживання характеризується задовільно.

Відповідно наданої Чернігівською центральною районною лікарнею довідки ОСОБА_3 за медичною допомогою не звертався, згідно довідки Управління охорони здоров"я Миколаївської обласної державної адміністрації, ОСОБА_3 до лікувальних закладів за медичною допомогою не звертався, на обліку не перебував, амбулаторне або стаціонарне лікування не проходив.

В наданій Казанківським РВ УМВС України в Миколаївській області довідці міститься інформація щодо складання відносно ОСОБА_3 адміністративних протоколів, проте відсутня інформація про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання, дані, що характеризують його особу, те що він є раніше судимим, його вік, сімейний стан, стан його здоров`я, відсутність інформації про притягнення до адміністративної відповідальності, обставини вчиненого ним злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, при цьому судом враховується процесуальна поведінка обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження, і вважає, що йому має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, в межах санкції інкримінованої йому статті особливої частини Кримінального кодексу України наближеної до мінімальної, у виді позбавлення волі.

Враховуючи, що на даний час ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 липня 2016 року, та зазначені вище злочини вчинив до постановлення вироку 19.07.2016, покарання йому має бути призначене за правилами ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні, оскільки він вже відбуває покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання за даний злочин у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до частини 4 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 липня 2016 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на срок 3 (три) роки 3 (три) місяці.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 05 квітня 2016 року по 09 листопада 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 липня 2016 року та ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 09 листопада 2016 року.

Початок строку відбування остаточного покарання ОСОБА_3 обчислювати з 05 квітня 2016 року. В строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_3 згідно даного вироку, зарахувати покарання, частково відбуте ним з 09.11.2016 року за вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 липня 2016 року, який набрав чиності 09 листопада 2016 року.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1