АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/345/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 646/7231/16-к
Категорія: ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальні провадження №№ 0001390, №0001278 за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 на вирок Червонозаводського районного суду міста Харкова від 26 вересня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків громадянина України, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 10.02.2016 року вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки,
- 26.04.2016 року вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки,
визнано винним у вчиненні злочину, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання:
- за ч.1 ст.125 КК України - у виді громадських робіт строком 120 годин,
- ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
З застосуванням ч.4 ст.81, ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеної вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.04.2016 р. у виді 10 місяців позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 рок 10 місяців.
Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили та взяти його під варту в залі суду.
Строк початку покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з дня його затримання.
Судові витрати за проведення експертизи у розмірі 440 грн. 50 коп. стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави.
Як зазначено у вироку районного суду, досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з 05 червня 2016 року, близько 19-30 години, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки з його матір`ю ОСОБА_10 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних пошкоджень, наніс удар кулаком правої руки в область лівого ока ОСОБА_10 , після чого покинув подвір`я домоволодіння.
В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілій згідно висновку експерта № 3360-АЯ/16 від 10.06.2016 року спричинено синець в області лівої пара орбітальної частини обличчя, що утворився від травматичної дії тупого твердого предмету, за механізмом удар або удар-стиснення, який належить до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, своїми умисними противоправними діями ОСОБА_7 , скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Крім того, 09.06.2016 року, точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись відсутністю своєї матері ОСОБА_10 , яка є господаркою вищевказаного домоволодіння, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та з метою незаконного самостійного збагачення, таємно викрав 10 піноблоків марки D600, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, вартістю згідно висновку експертизи № 7546 від 22.07.2016 року 324,00 грн., чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 на вищевказану суму.
Таким чином, своїми умисними противоправними діями ОСОБА_7 , скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок районного скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальністьта призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В свої апеляційних доводах прокурор вказує на те, що суд при ухвалені вироку послався не на обставини, безпосередньо встановлені ним і визнані доведеними, а на обставини, які були встановлені під час досудового розслідування. Крім того, апелянт зазначає, що суд при визначені ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків зайве послався на вимоги ч.4 ст.81 КК України, яка передбачає застосування у разі вчинення особою злочину, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, а також доводи обвинуваченого, щодо необхідності призначення нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора належить задовольнити, з наступних підстав.

Апеляційні доводи та вимоги заступника прокурора Харківської області щодо наявності у вироку порушень КПК України та неправильного застосування кримінального закону, що підтримані при апеляційному розгляді обвинуваченим, на думку колегії суддів не позбавлені правових та фактичних підстав.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах апеляційної скарги прокурора, колегія суддів погоджується з обґрунтованістю його доводів стосовно порушень вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, оскільки суд у вироку посилався по всіх епізодах обвинувачення лише на відомості, що були встановлені органом досудового розслідування, а також не вмотивував логічно та обґрунтовано призначення покарання за ч.1 ст.125 та ч.2 ст.185 КК України, санкції яких передбачають наявність альтернативних видів покарань, а остаточне покарання за сукупністю вироків призначив із застосуванням ч.4 ст.81 КК України, хоча матеріали провадження не містять будь-яких даних про умовне-дострокове звільнення обвинуваченого до вчинення інкримінованих йому злочинів. Крім цього, не містить даних і ухвала суду про виправлення описок у вироку (арк. 64).
Зокрема, відповідно до ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Однак, при складанні вироку судом першої інстанції порушені ці вимоги кримінального процесуального закону.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку суду обвинувачення ОСОБА_7 , яке визнано судом доведеним, не викладено, а лише зазначено про те, що встановлено досудовим розслідуванням.
Тобто, суд при ухвалені вироку послався не на обставини, безпосередньо встановлені ним і визнані доведеними, а на обставини, які були встановлені під час досудового розслідування.
Також суд при визначені покарання за сукупністю вироків зайве послався на вимоги ч.4 ст.81 КК України, яка передбачає застосування у разі вчинення особою злочину, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.
Одже, оскільки ОСОБА_7 скоїв злочини, передбачені ч.1 ст.125 та ч.2 ст. 185 КК України в період іспитового строку, то відповідно до ч.3 ст.78 КК України належить призначити покарання за правилами, передбаченими в ст.ст. 71,72 КК України.
Враховуючи викладене, вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26.09.2016 року підлягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню.
Колегія суддів дійшла висновку, що встановлені при апеляційному розгляді порушення кримінального та кримінального процесуального законів є істотними, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що, з урахуванням апеляційних вимог прокурора, обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку.
Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч.3 ст.374, ст. 370 КПК України про зміст мотивувальної частини обвинувального вироку та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.1,2,15 ч.1 ст.7 КПК України - верховенство права, законність, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованість і вмотивованість судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України.
Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції .
Дотримуючись вимог норм ч.2 та 3 ст.415 КПК України, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на необхідність при новому розгляді ретельного дослідження доводів заступника прокурора Харківської області, вказаних у його апеляційній скарзі.

Згідно вимог ст.ст. 197 ч.1, 331, 419 ч. 1 п.3 КПК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1-4 ст.177 КПК України, а саме того, що він може переховуватися від суду та правоохоронних органів, що також може негативно вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 травня 2017 року включно кожному.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п. 3,4; ст. 412 ч. 1; 413 ч.1 п.2; 418, 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 - задоволити.

Вирок Червонозаводського районного суду міста Харкова від 26 вересня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою до 26 травня 2017 року включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_4