Справа № 761/6527/17
Провадження № 1-кс/761/4118/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАО Інвестмент Лімітед Україна» ОСОБА_3 про скасування арешту на нерухоме майно, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 14.02.2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000336 від 07.09.2016 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.113, ч.5 ст.191 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В лютому 2017 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання директора ТОВ «ПАО Інвестмент Лімітед Україна» про скасування арешту з належного заявнику нерухомого майна - єдиного майнового комплексу за адресою м.Київ, просп..Перемоги, 83, що був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 14.02.2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000336 від 07.09.2016 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.113, ч.5 ст.191 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що висновки слідчого судді про наявність обставин накладення арешту на належне заявнику нерухоме майно не ґрунтуються на повному та всебічному дослідженню матеріалів вказаної справи. Зокрема, зазначає, що ТОВ «ПАО Інвестмент Лімітед Україна» не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження, яке за текстом внесених у ЄРДР даних про його вчинення стосуються лише взаємовідносин між ТОВ «Інженерна група «Арей» та ПрАТ «АТЕК» за період з січня по липень 2016 року. В ухвалі слідчого судді не вказано про те, що належне заявнику майно є засобом чи знаряддям вчинення кримінального правпорушення або зберігло на собі його сліди або одержано внаслідок вчинення злочину та жодний службовій особі заявника підозра не пред`явлена та відсутні дані про можливу причетність останніх до вчинення будь-якого злочину. Визнання вказаного майна речовим доказом у цьому провадженні суперечить вимогам ст..98 КПК України та не обґрунтовує законність накладення на нього арешту. Жодних претензій чи судових спорів щодо оспорювання договору купівлі-продажу, на підставі якого заявник набув право власності на вказаний об`єкт нерухомості немає, а тому у відповідності до вимог ч.10 ст.170 КПК України товариство є добросовісним набувачем вказаного майна, що виключає можливість арешту такого майна. Раніше прокурор вже звертався із арештом на вказаний майновий комплекс, однак отримав відмову в задоволенні такого клопотання. Отже, слідчим під час подачі клопотання про арешт не доведено та слідчим суддею не встановлено визначених ст..170 КПК України обставин для накладення арешту на майно товариства, яке ознак речових доказів та ніякого значення для вказаного провадження не має, а проведення досудового розслідування заявника не стосується. У зв`язку з викладеним заявник звернувся до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт з коштів на вказане майно.

У судовому засіданні представник заявника клопотання підтримав із викладених у ньому підстав та просив суд його задовольнити, зважаючи на те, що товариство як добросовісний власник вказаного майна відношення до провадження немає та арешт на нього було накладено помилково.

Старший слідчий з ОВС 2-го 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, оскільки до ЄРДР було внесено дані про вчиненні кримінальні правопорушення ТОВ «Інженерна група «Арей» та ПрАТ «Атек». Вказане провадження стосується незаконних дій по заволодінню військовим обладнанням, що перебувало в приміщеннях, власником якого на даний час є товариство заявника. Вказане обладнання було викрадено, а тому належний товариству майновий комплекс підлягає арешту з метою збереження ще наявних у ньому спірних матеріалів та цінностей.

Фіксація вказаної процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду слідчим суддею зазначеного клопотання про скасування арешту не проводилась, оскільки клопотань про це від учасників процесу не надійшло та за ініціативою суду така фіксація не здійснювалось у відповідності до вимог ст.107 КПК України.

Вислухавши представника заявника, дослідивши клопотання та додані до нього документи, а також матеріали клопотання про накладення арешту у цьому кримінальному провадженні слідчий суддя приходить до висновку про можливість задоволення вказаного клопотання захисника з огляду на наступне.

Згідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Так, судом встановлено, що старший слідчий з ОВС 2-го 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_4 здійснює досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000336 від 07.09.2016 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.113, ч.5 ст.191 КК України, а саме по обставинам вчинення кримінального правопорушення службовими особами ПрАТ «АТЕК» по заволодінню майном ТОВ «Інженерна група «Арей» важкою універсальною гусеничною платформою «Азовець» вартістю понад 2674203,12 грн., чим створили загрозу виконання спільних рішень Міністерства Оборони України та ТОВ «Інженерна група «Азов».

Відтак, до ЄРДР у цьому провадженні було внесено 07.09.2016 року відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення за ст..113 КК України (диверсія) за обставин вчинення невстановленими особами дій по протиправному захопленню та руйнуванню виробничих потужностей ПрАТ «АТЕК» та за ч.5 ст.191 КК України щодо блокування виробних цехів та потужностей ТОВ «Інженерна група «Арей» невстановленими особами з числа охорони ПрАТ «АТЕК» та викрадення обладнання.

В рамках розслідування вказаного провадженні ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 14.02.2017 року було накладено арешт на нерухоме майно єдиний майновий комплекс за адресою м.Київ, просп..Перемоги, 83, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ПАО Інвестмент Лімітед Україна» ().

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст..ст.94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За умовами п.3 ч.2 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст..98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається, підставою для накладення арешту на вказане майно стало те, що зазначений єдиний майновий комплекс є речовим доказом, а саме предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, що відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, а також тому, що існують ризики передачі та відчуження вказаного майна.

Будь-яких інших правових підстав для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження у вказаній ухвалі не наведено.

Між тим, вказані обставини не обґрунтовують підстави для накладення арешту на нерухоме майно ТОВ «ПАО Інвестмент Лімітед Україна» () з огляду на наступне.
Так, щодо заявника ТОВ «ПАО Інвестмент Лімітед Україна» () жодні відомості до ЄРДР не внесено, не застосовано заходи забезпечення кримінального провадження відповідно до ч.8 ст.214 КПК України. Розслідування щодо вказаної юридичної особи, її службових осіб або належного йому майна не ведеться. Підозра щодо посадових осіб підприємства не пред`явлена та цивільний позов щодо цього товариства чи належного їм майна не заявлено.

Більше того, як встановлено судом, то за умовами договору купівлі-продажу від 11.01.2017 року, що був укладений між ПрАТ «АТЕК» та ТОВ «ПАО Інвестмент Лімітед Україна» (), єдиний майновий комплекс за адресою: м.Київ, просп..Перемоги, 83, належить останньому на праві власності.

При цьому, судом враховано, що у відповідності до ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.
Аналізуючи зміст ухвали слідчого судді про накладення арешту в контексті наведених у ній підстав для його накладення арешту на належний майновий комплекс товариства-заявника у розумінні ст..ст.170 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість наведених у ній підстав для арешту саме майно товариства-заявника дійсним обставинам у цьому кримінальному провадженні та не підтвердження на час накладення арешту обставин внесених до ЄРДР даним у розумінні правової кваліфікації за ст..113, ч.5 ст.191 КК України.

Обгрунтованість у вказаній ухвалі обставин того, що вказане нерухоме майно визнано слідчим речовим доказом у цьому провадженні не може бути виключною підставою для його арешту, оскільки у відповідності до ст..98 КПК України та у співставленні із внесеними до ЄРДР даними у цьому провадженні віднесення його до речових доказів є сумнівним.

Слідчий суддя погоджується з доводами клопотання представника заявника про те, що арештоване майно не підпадає під визначення речових доказів у цьому провадженні, оскільки таке майно не є матеріальним об`єктом, яке може зберігти на собі сліди злочину.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа мас право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ» проти Сполученого королівства (AGOSI v. the United Kindom від 24 жовтня 1986 року, серія А, №108 п.52). Іншими словами заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Згідно до ч.2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, в умовах реалізації сторонами конституційного принцип змагальності і свободи у наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею встановлено фактичні дані для висновку про відсутність у справі обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння юридичної особи своїм майном та обумовлювали його арешт, оскільки станом на час накладення арешту не доведено, що вказане нерухоме майно є такими, що набуте кримінально протиправним шляхом, ТОВ «ПАО Інвестмент Лімітед Україна» не є юридичною особою, стосовно якої здійснюється досудове розслідування, його службові особи не є підозрюваними у цьому провадженні, ознак речових доказів у розумінні вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України вказане майно також не містить.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку про можливість скасування в повному обсязі арешту, що був накладений ухвалою слідчого судді ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 14.02.2017 року на майно товариства.

Керуючись ст.ст. 174, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАО Інвестмент Лімітед Україна» ОСОБА_3 про скасування арешту, - задовольнити.

Скасувати арешт на нерухоме майно єдиний майновий комплекс за адресою м.Київ, просп..Перемоги, 83, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ПАО Інвестмент Лімітед Україна» (), що був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 14.02.2017 року (справа №761/5000/17-к, провадження №1-кс/761/3173/2017) у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000336 від 07.09.2016 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.113, ч.5 ст.191 КК України, -

Ухвала у відповідності до ст..309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: