УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду

м. Києва

клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006529 від 25 травня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ :
11 серпня 2017 року адвокат ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006529 від 25 травня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні Шевченківського УП ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006529 від 25 травня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_3 про незаконні дії ОСОБА_5 щодо її майна, а саме придбання ОСОБА_5 права на майно, яке належить ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року задоволено клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 .

Заявник зазначає про те, що у кримінальному провадженні № 0006529 від 25 травня 2016 року, ОСОБА_3 визнана потерпілою, оскільки є законною власницею майна, а саме квартири АДРЕСА_1 . Разом з тим, 16 червня 2017 року Шевченківським районним судом м. Києва було постановлено рішення, яким було частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Міністерства юстиції України, та визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а також скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 . Вказане рішення набрало законної сили 22 липня 2017 року. Наведене свідчить про те, що потреба у накладенні арешту відпала та існування такого арешту позбавляє ОСОБА_3 , як законну власницю майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , можливості зареєструвати в Державному реєстрі речових прав рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Представник заявника ОСОБА_3 -адвокат ОСОБА_4 в судовому засідання клопотання підтримала та просила скасувати арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки необхідність в арешті майна відпала.

Слідчий Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , за клопотанням якого було накладено арешт на майно, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся завчасно та належним чином, про причини не явки суду повідомлено не було.

Враховуючи передбачені ч.2 ст. 174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності слідчого.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник,законний представник, інший власник або володілець майна,представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження-судом.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого,їх захисника чи законного представника,іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують ,що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб,конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного,обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Шевченківського УП ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006529 від 25 травня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_3 про незаконні дії ОСОБА_5 щодо її майна, а саме придбання права на майно, яке належить ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року задоволено клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 . Як вбачається з тексту ухвали, арешт на вказану квартиру накладався з метою незаконного її відчуження ОСОБА_5 , який незаконно набув вказане майно у власність.

Разом з тим, відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року було частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Міністерства юстиції України, та визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а також скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 . Вказане рішення набрало законної сили 22 липня 2017 року.

Викладені обставини свідчать про те, що ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту квартири АДРЕСА_1 , на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали, що обґрунтовано матеріалами доданими до клопотання та представником заявника у судовому засіданні, не наведено жодних інших додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_3 належним їй майном на підставі зазначених обставин, оскільки представником заявника ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

У зв`язку з чим, вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006529 від 25 травня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006529 від 25 травня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1