Справа № 185/5694/17
Провадження № 1-кп/185/411/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2017 року м. Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференціїї в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження за № 0000074 від 28 січня 2015 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Горлівка, Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 29 жовтня 2013 року був призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та того ж дня направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини та призначено на посаду стрільця першого відділення другого стрілецького взводу стрілецької роти першого стрілецького батальйону вказаної військової частини.
Являючись військовослужбовцем солдат ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

27 червня 2014 року військову частину НОМЕР_1 АДРЕСА_2 була захоплена незаконними збройними формуваннями представників сепаратистських організацій.

Згідно розпорядження командувача Національної гвардії України від 08 липня 2014 року № 144 «Про деякі питання організації службово-бойової діяльності військової частини НОМЕР_1 », наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 08 липня 2014 року № 361 «Про тимчасове при командування особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (крім другого стрілецького батальйону) до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_3 » військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України була тимчасово передислокована в АДРЕСА_3 до місця дислокації військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України.

У зв`язку захопленням військової частини НОМЕР_1 особовий склад був розпущений та перед відбуттям у звільнення особовому складу командуванням військової частини НОМЕР_1 роз`яснено про необхідність негайного прибуття до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 у військову частину НОМЕР_2 , або до військової частини Національної гвардії за місцем мешкання, та стати на військовий облік у військоматі.

Однак, 18 липня 2014 року військовослужбовець строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 діючи в супереч наведених вище вимог Статуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, не з`явився на службу з метою ухилитися від військової служби до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , або до військових частин Національної гвардії за місцем мешкання, та про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

У подальшому, солдат ОСОБА_4 вирішив припинити ухилятися від проходження військової служби та 05 липня 2017 року прибув добровільно до військової прокуратури Донецького гарнізону.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, заявив про щире каяття та дав показання про те, що він, не з`явився до військової частини № НОМЕР_2 при переведені, оскільки злякався переслідування з боку збройних угрупувань, які захопили військову частину № НОМЕР_1 в якій він ніс строкову службу, в зв`язку з чим, він поїхав до родичів у Китай, де навчався три роки.

Після повернення на батьківщину він дізнався, що його притягнуто до кримінальної відповідальності за дезертирство, у зв`язку з чим, вирішив припинити ухилятися від проходження військової служби та 05 липня 2017 року добровільно прибув до військової прокуратури Донецького гарнізону, де повідомив про обставини учиненого злочину.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та вважає зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх, а також допитувати осіб, які не з`явилися в судове засідання немає ніякої необхідності.

З`ясувавши думку прокурора, та захисника, кожного окремо, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останній погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дослідивши, співставляючи та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого мають характер логічних, послідовних, взаємозв`язаних та об`єктивних, що з урахуванням застосування при розгляді справи положень ст.349 КПК України дозволяє суду зробити обґрунтований висновок про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ч.1 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто не з`явлення до призначеного місця служби з метою ухилення від військової служби.

При призначенні виду і розміру покарання суд керуючись ст. 65 КК України враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та не був судимий, згідно ст. 12 КК України підлягає покаранню за вчинений ним злочин середньої тяжкості.

В якості пом`якшувальних обставин суд враховує що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно з`явився до військової прокуратури Донецького гарнізону із зізнанням, активно співпрацював з досудовим слідством у справі, сприяв швидкому судовому розгляду справи, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Наведене, а також молодий вік обвинуваченого та відсутність фактів порушення ним законів у минулому свідчить про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти його злочинній діяльності можливо й без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим, обвинувачений ОСОБА_4 має бути засудженим за ч.1 ст.408 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, в межах строку, передбаченого санкцією вказаної статі, але умовно, із застосуванням до призначеного покарання положень ст.ст.75,76 КК України.

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370, 371, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 408 КК України.

ОСОБА_4 призначити покарання за ч.1 ст.408 КК України у виді позбавлення волі строком два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі строком два роки з іспитовим терміном один рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 , у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком чинності не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_6 .