Справа №: 398/1069/16-к
провадження №: 1-кп/398/131/17
ВИРОК
Іменем України
"12" червня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого

розглянувши в режимі відео конференції у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Олександрії кримінальне провадження, внесене 05 березня 2016 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000612 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрії, Кіровоградської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який з 17.05.2017 року утримується під вартою в Херсонському СІЗО згідно ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 19.05.2017 року, раніше судимого:

- вироком Деснянського районного суду міста Києва від 06 вересня 2004 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення; звільнений 31.05.2007 року по відбуттю строку покарання;

- вироком Олександрійського міськрайонного районного суду від 4 жовтня 2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст..75, 76 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на один рік. Згідно вироку Апеляційного суду Кіровоградської області від 24.01.2013 року вирок Олександрійського міськрайонного суду від 04.10.2012 року в частині призначеного покарання скасовано та призначено ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі. 24.10.2015 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, при наступних обставинах.

Так, 29 лютого 2016 року о 17.00 годині ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , де він проживав, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю уваги власника ОСОБА_6 , викрав золоту каблучку з 2 каменями аметисту, з білого та жовтого золота, вагою 5 грамів, 585 проби, вартістю 5480 гривень 90 копійок.

Після чого з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на вищевказану суму.
Крім того, 3 березня 2016 року о 10.00 годині ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , девін проживав, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю уваги власника ОСОБА_6 , викрав золоту каблучку без каменів та візерунків, вагою 5,14 грамів, 585 проби вартістю 5634 гривені 36 копійок.

Після чого з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на вищевказану суму.
05 березня 2016 року о 9.00 годині ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , девін проживав, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю уваги власника ОСОБА_6 , викрав золоту каблучку з 4 каменями аметисту та візерунком у вигляді квітки, вагою 5 грамів, 585 проби, вартістю 5480 гривень 90 копійок, яка на праві приватної власності належать ОСОБА_6 .

Після чого з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах та цивільний позов визнав повністю. При дослідженні обставин справи не заперечує, щоб обмежитись лише його поясненнями на запитання учасників, а також дослідженням характеризуючих даних на нього, щодо обставин справи, то вони ним не оспорюються, йому роз`яснено, що в такому разі він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Пояснив, що дійсно на той час десь з лютого 2016 року до початку зими він проживав з потерпілою в одній квартирі та вчинив вищевказані крадіжки з шафи, яка була в спальній кімнаті. Точної дати крадіжок на теперішній час він не пам`ятає, знав, що ОСОБА_6 подала заяви до поліції про вчинення цих крадіжок. Викрадені речі в подальшому здавав у ломбард. Заподіяну потерпілій шкоду він не відшкодував.

Потерпіла подала заяву, що не заперечує проти розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, залишає вирішення питання щодо визначення міри покарання обвинуваченому на розсуд суду, заявлений цивільний позов підтримує.

Суд проводить судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Проаналізувавши викладене, враховуючи, що учасниками процесу фактичні обставини справи не оспорювалися, зібрані досудовим розслідуванням докази під сумнів не ставилися, суд в силу ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та є належними, достовірними, допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Даючи оцінку результатам судового розгляду справи, суд визнає, що вина обвинуваченого в інкримінованих йому злочинах доведена повністю.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання, відповідно до ст.65 КК України суд враховує: характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ним: те, що вчинені ним злочини є злочинами середньої тяжкості та умисними; особу обвинуваченого, який не працює, має постійне місце проживання, по місцю проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку в Олександрійській психіатричні лікарні та в Олександрійському наркологічному диспансері, але 20.12.2010 року оглядався лікарем наркологом, встановлено діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності; крім того судом також враховується думка потерпілої, яка не наполягає на суворій мірі покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

За таких обставин з урахуванням принципу індивідуалізації покарання та враховуючи особу обвинуваченого, позицію потерпілої, конкретні обставини злочинів, з урахуванням тяжкості скоєного обвинуваченим, наявності пом`якшуючих його покарання обставин, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого є призначення покарання в виді позбавлення волі, в межах санкцій ч. 2 ст. 185 КК України та вважає, що перевиховання та виправлення винного можливо тільки з ізоляцією від суспільства з врахуванням того, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин.

Така міра покарання відповідає вимогам ст. 50 КК України, тобто меті покарання і засадам його призначення та є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а також є і справедливою.

Суд не вбачає підстав для застосування ст. 69, 75 КК України.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на її користь матеріальної шкоди в сумі 20 000 грн. який обвинувачений визнав у повному обсязі.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Беручи до уваги те, що обвинувачений визнав цивільний позов потерпілої щодо стягнення матеріальної шкоди, суд вважає, що необхідно позов задовольнити частково з врахуванням вартості викраденого майна, яка визначена експертом та вказана в обвинувальному акті та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_6 16 596,16 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Питання речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст. 124, 129, 369, 370, 373, 374 КПК України, - суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним за ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання 1 (один) рік позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 12.06.2017 року.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 16 596,16 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Речові докази: ДВД диск з відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 25.03.2016 року, зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: