Справа №718/1145/17
Провадження №1-кс/718/213/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Кіцманський районний суд Чернівецької області
у складі: слідчого судді ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2
з участю: прокурора - ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернулась до суду із даною скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.04.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості по факту раптової смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , за правовою кваліфікацією за ч.1 ст.115 КК України. 25.04.2017 року ОСОБА_5 до Кіцманського ВП ГУНП направлено заяву про залучення її до кримінального провадження як потерпілої, оскільки вона є єдиною спадкоємицею (племінницею) після смерті ОСОБА_6 . Листом від 11.05.2017 року, який ОСОБА_5 отримала 15.05.2017 року, слідчим Кіцманського ВП ГУНП їй відмовлено у визнанні потерпілою з тих підстав, що вона, як племінниця, не відноситься до близьких родичів та членів сім`ї померлої. Вважає таке рішення слідчого, яке, відповідно до передбачених ч.5 ст.55 КПК України вимог, не оформлено вмотивованою постановою, прийнято без урахування вказівки, наданої слідчому 24.04.2017 року начальником СУ ГУНП в Чернівецькій області, тому просила скасувати рішення слідчого та зобов`язати залучити її як потерпілу шляхом вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки.
Представник заявника ОСОБА_4 подала письмову заяву, в якій висловилась про підтримання заявлених по скарзі вимог та просила розглядати скаргу у її відсутності.
Прокурор заперечував проти задоволення скарги, оскільки ОСОБА_5 не є близьким родичем та членом сім`ї померлої ОСОБА_6 .
Заслухавши прокурора, як слідчий суддя приходжу до наступного висновку.
У зв`язку з наведеним ухвалою слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30.05.2017 року було закрито провадження за поданою 07.04.2017 року скаргою ОСОБА_4 в інтересах саме ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, узагальнюючи практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, у листі № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 року вказував наступне.
Відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа.
Разом із тим ч.5 ст.55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Отже, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду аналізованої категорії скарг.
Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.
Неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.
Крім неналежного мотивування постанов, підставою їх скасування є і необґрунтованість прийнятого рішення слідчим, прокурором стосовно співвідношення процесуальних вимог щодо визнання особи потерпілою та фактичних обставин кримінального правопорушення.
На окрему увагу заслуговує питання суб`єктного складу осіб, які можуть бути визнані потерпілими у кримінальному провадженні, зокрема це стосується близьких родичів та членів сім`ї особи, яка внаслідок кримінального правопорушення перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви. Необґрунтована відмова у визнанні потерпілим внаслідок неналежного встановлення ознак сімейних відносин призводить до скасування відповідних постанов.
По-різному вирішуються питання формулювання положень резолютивної частини ухвали слідчого судді в разі скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. В одних випадках слідчі судді постановляють рішення зобов`язати слідчого визнати скаржника потерпілим, а в інших - обмежуються рішенням про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. Перший з наведених підходів не враховує положень кримінального процесуального законодавства, яке не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим. Саме тому за умови скасування відповідних постанов слідчим суддям доцільно в резолютивній частині формулювати рішення лише про таке скасування.
Відповідно до ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Рішення слідчого, викладене у листі від 11.05.2017 року за № 4187/123/46/06-17 про відмову у залученні ОСОБА_5 як потерпілої у кримінальному провадженні № 0000016 від 11.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, не оформлено вмотивованою постановою, тобто слідчим було допущено порушення передбачених ч.5 ст.55 КПК України вимог, тому в цій частині заявлені по скарзі вимоги слід задовольнити.

Разом з тим, за вищенаведеного, положення кримінального процесуального законодавства не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим, тому заявлені по скарзі вимоги щодо зобов`язання залучити ОСОБА_5 як потерпілу шляхом вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 310 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати викладене у формі листа рішення слідчого СВ Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області щодо відмови у залученні ОСОБА_5 як потерпілої у кримінальному провадженні № 0000016 від 11.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В іншій частині, щодо зобов`язання залучити ОСОБА_5 як потерпілу шляхом вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя :