Провадження № 11-кп/792/521/17
Справа № 688/1607/17 Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.08.2017 колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянула в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 липня 2017 року,-
В с т а н о в и л а :
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 липня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовне-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції обґрунтовував своє рішення тим, що матеріали справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України з огляду на те, що останній відбуває покарання за вчинення двох особливо тяжких злочинів. Крім того, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_7 пільги у виді умовно дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його особу, поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправних колоніях.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , як вбачається з її змісту, просить застосувати до нього ст. 81 КК України. Посилається на незаконність, необґрунтованість судового рішення. Звертає увагу на те, що він став на шлях виправлення, має чотири заохочення і немає жодної догани, є інвалідом III групи, переніс три інсульти, хворіє.
Заслухавши пояснення засудженого в підтримання доводів поданої апеляційної скарги, думку представника Шепетівської ВК № 98 ОСОБА_8 , який заперечував проти апеляційної скарги засудженого, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Вироком Апеляційного суду м. Києва від 11.06.2008 року ОСОБА_7 засуджений за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.02.2016 року ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.07.2007 року по 07.10.2008 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в строк відбування покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва від 11.06.2008 року.

Початок строку відбування покарання - 27.07.2007 року, кінець строку 17.05.2019 року. Відбуто 3/4 строку покарання.
На момент звернення до суду засуджений відбув частину покарання, за якого законом передбачено можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Законодавцем визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання може бути застосоване за певних умов.

За змістом зазначеного кримінального закону доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 р. "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.
Суд першої інстанції дав вірну оцінку сукупності всіх досліджених доказів в провадженні, підстави вважати висновки суду першої інстанції необґрунтованими, про що заявляє апелянт, відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що засуджений не довів свого виправлення, в провадженні відсутні підстави для умовно-дострокового його звільнення від відбування покарання, відсутні об`єктивні дані про те, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як видно з матеріалів справи, зокрема, характеристики на засудженого ОСОБА_7 , останній з 31.07.2007 року утримувався в СІЗО м. Києва. За період утримання характеризувався негативно, допустив одне порушення режиму утримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

З 22.12.2008 року відбував покарання в Державній установі «Шепетівська виправна колонія (№ 98)». За період відбування покарання характеризується посередньо. Порушень режиму відбування покарання не допускав. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень та стягнень не мав.

З 23.09.2010 року перебував на лікуванні в лікувальному закладі при Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)». За період лікування характеризувався посередньо. Допустив одне порушення режиму відбування покарання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене у встановленому законом порядку. 4 рази заохочувався адміністрацією колонії.

З 27.04.2015 року відбуває покарання у Державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98)». За час відбування покарання характеризується посередньо. Порушень режиму відбування покарання не допускає, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень та стягнень не має. На виробництві установи не працевлаштований. У відношенні до інших засуджених не конфліктний. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використовує їх тільки за призначенням. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи виконання покарань ставиться посередньо, потребує контролю за виконанням поставлених завдань, ініціативи при виконанні таких робіт не проявляє.

Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу: «Правова просвіта», однак відноситься до цього формально. Бере участь у виховних заходах, які проводяться в установі, робить це під контролем адміністрації. До підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, участі у самодіяльних організаціях не приймає. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі.

Засуджений ОСОБА_7 вину у скоєному злочині згідно вироку не визнавав, під час розгляду заяви в місцевому та апеляційному судах визнав.

Крім того, комісією при Шепетівській виправній колонії розглядалось питання про зміну умов тримання ОСОБА_7 відповідно до ст. 101 КВК (протокол № 17 від 27.05.2015 року), про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України (протокол № 14 від 24.02.2016 року) та умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відповідно до ст. 81 КК України (протокол № 14 від 24.02.2016 року), та було відмовлено як такому, що не довів своє виправлення.

В судовому засіданні місцевого суду встановлено, що засуджений ОСОБА_7 приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта» з 16.02.2009 року, однак відноситься до цього формально. Згідно пояснень представника виправної колонії, хоча засуджений ОСОБА_7 подав заяву про прийом у програму диференційованого виховного впливу, проте фактично участі у її роботі не приймає. При установі діє навчальний центр, де можливо здобути освіту по чотирьох спеціальностях, однак як слідує із пояснень представника виправної колонії, засуджений бажання набути нових професійних навичок не проявляє, участі у самодіяльних організаціях не приймає, від роботи в клубі чи бібліотеці відмовився.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги пояснення засудженого, що він за станом здоров`я не може працювати, оскільки з 2015 року він має ІІІ групу інвалідності, яка не забороняє працювати та на запропоновані адміністрацією установи роботи, які за станом здоров`я засуджений міг би виконувати, не погодився.
Колегія суддів вважає, що місцевим судом обґрунтовано визнано, що підстав для застосування щодо апелянта ст. 81 КК України не було, суд навів обґрунтовані мотиви прийнятого рішення, з яким погоджується апеляційний суд.
При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 суд з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та виправлення.
В своїй ухвалі суд першої інстанції зазначив мотиви, з яких прийшов до висновку про відмову ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, з яким погоджується колегія суддів.

Матеріали справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм КПК України, підстави для її скасування чи зміни, в межах апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 липня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - без задоволення

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2