АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/541/2017 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт» ОСОБА_8

представника ТОВ «Агрофірма Рассвет» ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями представника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт» ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС першого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , погоджене із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_11 та накладено арешт на корпоративні права, а саме: на частку номінальною вартістю 36020000,00 грн., що становить 89.1% статутного капіталу ТОВ « Агрофірма Рассвет», ідентифікаційний код 30712821, місцезнаходження 62421, Харківська область, Харківський район, с. Тернова, яка належить ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт» з забороною здійснювати державну реєстрацію змін до установчих документів, а також змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо зміни учасника ТОВ «Агрофірма Рассвет», накладено арешт на об`єкти нерухомого майна та на все рухоме майно, що використовується для обслуговування вказаних об`єктів (меблі, техніку, тощо) що знаходиться безпосередньо всередині зазначених об`єктів, накладено арешт на земельні ділянки, накладено арешт на рухоме майно (транспортні засоби), що на праві приватної власності належать ТОВ «Агрофірма Рассвет» та передано арештоване майно на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_12 , та її представникам при цьому зобов`язано таких осіб забезпечити належне зберігання майна.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого містить достатньо правових підстав для арешту майна, передбачених ст. 170 КПК України.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт» ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження, при цьому пославшись на те, що присутнім при розгляді клопотання про накладення арешту не був, про час та розгляд клопотання повідомлений не був, ухвалу слідчого судді отримав лише 10.01.2017 року Також апелянт просить, скасувати ухвалу слідчого судді, відмовивши у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необгрунтованою, висновки, викладені ній, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що не існує жодних об`єктивних даних, які б свідчили про те, що майно (корпоративні права, об`єкти нерухомого майна та на все рухоме майно,) ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт», ТОВ «Агрофірма Рассвет» є предметом вчинення посадовими особами злочину, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України. Жодних доводів на підтвердження того факту, що майно на яке накладено арешт дійсно являється власністю ТОВ « Агрофірма Рассвет». Крім того апелянт додає, що жодній посадовій особі товариства не повідомлено про підозру (чи затримано за підозрою) не передано й щодо жодної особи обвинувальний акт до суду, відповідно відсутні підстави вважати наявним ризик відчуження майна підозрюваним /обвинуваченим / з метою уникнення конфіскації у випадку визнання його вини, що відповідно свідчить про відсутність підстав для накладення арешту на підставі положень ст. 170 КПК України. Зазначає, що майно на яке накладено арешт, не набуто юридичною особою в результаті вчинення кримінального правопорушення, щодо якого проводиться досудове розслідування, тому на думку апелянта, ухвала прийнята в порушення вимог ст. 170, 173 КПК України. Крім того апелянт зазначає, що слідчим суддею не зясовоно питання і про розмір завданої шкоди, як того вимагає п. 4 ст.2 ст. 173 КПК, не міститься таких даних і в клопотанні слідчого, цивільний позов пред`явлений не був.
Також апелянт вказує, що слідчий суддя не взяв до уваги вимоги закону ст. 132 КПК України при цьому безпідставно прийняв клопотання слідчого про накладення арешту, чим порушив правила підслідності розгляду клопотання. Так як відповідно до зазначеної в клопотанні слідчого інформації, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001716 від 12.08.2015 здійснює прокуратура міста Києва. Вказаний орган досудового розслідування розташований у Печерському районі міста Києва (вул. Предславинська, 45/9), а відтак слідчий суддя Дніпровського районного суду не мав права розглядати клопотання про арешт майна, а зобов`язаний був повернути його слідчому.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників ТОВ «Агрофірма Рассвет», ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт» які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурорів, які вважають, що потрібно залишити ухвалу слідчого судді районного суду без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 19.12.2016 р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, захисник також присутнім під час розгляду клопотання в суді першої інстанції не був, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, прокуратурою міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001716 від 12.08.2015 за фактом заволодіння керуючим партнером одного із підприємств, що здійснює свою господарську діяльність в аграрній сфері, шляхом обману та зловживання довірою належною іншому партнеру часткою майна в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Старший слідчий з особливо важливих справ першого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням, про накладення арешту на майно. Ухвалою слідчого судді клопотання було задоволене та накладено арешт на майно.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на корпоративні права, а саме: на частку номінальною вартістю 36020000,00 грн., що становить 89.1% статутного капіталу ТОВ « Агрофірма Рассвет», ідентифікаційний код 30712821, місцезнаходження 62421, Харківська область, Харківський район, с. Тернова, яка належить ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт» з забороною здійснювати державну реєстрацію змін до установчих документів, а також змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо зміни учасника ТОВ «Агрофірма Рассвет», накладено арешт на об`єкти нерухомого майна та на все рухоме майно (транспортні засоби), земельні ділянки, що на праві приватної власності належать ТОВ «Агрофірма Рассвет» з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що майно може бути пошкоджене, зіпсоване, знищене, передане або відчужене, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього правових підстав.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання апелянта на відсутність будь-яких правових підстав для накладення арешту на майно товариства не може прийматися до уваги, з огляду на те, що арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

На думку колегії суддів, в клопотанні слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно, а саме з метою попередження реалізації даного майна яке є об`єктом злочинних посягань, тобто його передачі або відчуження.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність права власності товариства з потребами кримінального провадження, тому доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків слідчого судді про те, що вказане майно було набуте кримінально-протиправним шляхом, колегія суддів вважає безпідставними.

Крім цього не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апелянта щодо порушення територіальної підслідності даного кримінального провадження, оскільки відповідно до постанови заступника начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва, для розслідування даного кримінального провадження визначено місце проведення досудового розслідування третій слідчий відділ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва, який розташований за адресою м. Київ, вул. Каунаська, 3в, що відноситься до Дніпровського району міста Києва.

Однак, слідчий суддя накладаючи арешт з правових підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України дійшов хибного висновку в частині накладення арешту на (меблі,техніку, тощо), що використовується для обслуговування нерухомого майна. Враховуючи положення ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчого про арешт майна має бути чітко зазначено перелік і види майна, що належить арештувати. При розгляді клопотання зазначених вимог норм кримінального процесуального закону слідчим суддею враховано не було, не з`ясовано і правової підстави для арешту цього майна (меблі,техніку, тощо), у зв`язку з цим колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність накладення арешту на майно, зокрема (меблі,техніку, тощо) є необґрунтованим.

Крім того, слідчий суддя покладаючи обов`язок на потерпілу ОСОБА_12 , та її представників здійснити відповідальне зберігання арештованого майна, порушив вимоги ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом. Зберігання речових доказів визначено ч. 2 ст. 100 КПК України і їх зберігання стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України постанова уряду від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», якою затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

За наведеного колегія суддів приходить до висновку, що контроль арештованого майна слід покласти на прокурора відділу прокуратури м. Києва та слідчого з ОВС першого слідчого відділу прокуратури м. Києва у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу з доповненнями представника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт» ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС першого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , погоджене із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_11 про накладення арешту на майно в частині накладення арешту на (меблі, техніку, тощо) для використання та обслуговування нерухомого майна та передачі зазначеного майна на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_12 та її представникам скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою покласти контроль за виконанням ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року про накладення арешту на корпоративні права, а саме: на частку номінальною вартістю 36020000,00 грн., що становить 89.1% статутного капіталу ТОВ « Агрофірма Рассвет», ідентифікаційний код 30712821, місцезнаходження 62421, Харківська область, Харківський район, с. Тернова, яка належить ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт» з забороною здійснювати державну реєстрацію змін до установчих документів, а також змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо зміни учасника ТОВ «Агрофірма Рассвет», про накладення арешту на земельні ділянки, об`єкти нерухомого майна та на все рухоме майно (транспортні засоби), що на праві приватної власності належать ТОВ «Агрофірма Рассвет» на прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_11 та слідчого з ОВС першого слідчого відділу прокуратури м. Києва у даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 .

В решті ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4