Провадження № 1-кп/369/481/17
УХВАЛА
Іменем України
01.08.2017 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 00004439 від 08.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,-

встановив:
26.05.2017 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області з Апеляційного суду Київської області надійшло судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив відкласти підготовче судове засідання у зв`язку з неявкою обвинуваченого, заперечував поверненню обвинувального акта прокурору.

Представник потерпілої у судовому засіданні при вирішенні питання призначення судового розгляду чи повернення обвинувального акту прокурору поклалася на розсуд суду.

Обвинувачений в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши наявні матеріали, вислухавши прокурора та представника потерпілої,суд приходить до переконання про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, яка в свою чергу містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Згідно п.2 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

В обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 зазначено, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

01.08.2017 року у виконання примусового приводу обвинуваченого ОСОБА_5 від Корюківського ВП Менського ВП ГУ НП в Чернігівській області до суду надійшли матеріали відповідно до яких 14.02.2017 року ОСОБА_5 був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та не проживає за вказаною адресою. Вказана обставина свідчить про те, що слідчим та прокурором не було встановлено належним чином місце фактичного проживання обвинуваченого.

Крім того, у відповідності до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт серед іншого має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В даному випадку, при формулюванні обвинувачення ОСОБА_5 та кваліфікації його дій, досудовим розслідуванням залишено поза увагою факт застосування насильства та заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, що свідчить про відсутність належними чином висунутого обвинувачення щодо ОСОБА_5 .

Відсутність належного формулювання обвинувачення порушує право обвинуваченого, передбачене п.1 ч.3 ст.42 КПК України, знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82 п.79).

Також, Європейський суд з прав людини вказує на необхідність аналізувати положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті, у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25.03.1999 року; п.58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25.07.2000 року; п.34 рішення у справі «І.Н. проти Австрії» від 20.04.2006 року.)

Крім того, Європейський суд з прав людини вказує на необхідність оцінювати справедливість під час провадження у справі, беручи до уваги розгляд справи в цілому (п.47 рішення у справі «Даллос проти Угорщини» від 01.03.2001 року). Також вказує на необхідність дотримання права бути поінформованим про характер та причини обвинувачення, що має розглядатися у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (п.54 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25.03.1999 року та п.47 рішення у справі «Даллос проти Угорщини» від 01.03.2001 року).

Враховуючи викладене, суд не має можливості та законних підстав для призначення кримінального провадження до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.291,314, 395 КПК України, суд,-

ухвалив:
Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, повернути прокурору Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 для усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1