Справа № 739/376/17
Номер провадження 1-р/739/1/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2017 року м. Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1 , секретаря - ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву прокурора відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_3 про роз`яснення вироку, -
Прокурор відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_3 звернувся до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з заявою про роз`яснення вироку Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20.04.2017 року, відповідно до якої просив, роз`яснити вирок суду щодо призначення покарання засудженому ОСОБА_4 у частині накладення на засудженого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки та застосування ст. 75 КК України до вказаного покарання. Учасники процесу в судове засідання не з`явились, попередньо не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи. В зв`язку з цим суд розглядає заяву за відсутності учасників судового провадження, що відповідає положенням ч.2ст. 380 КПК України. Суд, вивчивши подану заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, а судове рішення роз`ясненню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст. Судом встановлено, що вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20.04.2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_4 у період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (кримінально-виконавчою інспекцією), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання та роботи. Так, відповідно до ст. 75 КК звільнення від відбування покарання з випробуванням можливе при призначенні таких основних покарань, як виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців, обмеження волі або позбавлення волі за умови визначення його на строк не більше п`яти років. Однак призначення одного із зазначених покарань саме по собі не вирішує питання про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Для його застосування потрібно встановити достатню для цього підставу. В статті 75 КК відсутнє чітке визначення такої підстави, але її зміст надає суду можливість конкретизувати її залежно від обставин справи. У ній зазначено, що звільнення з випробуванням допустиме тоді, коли суд дійде висновку, що виходячи із тяжкості злочину, особи винного та інших обставин виправлення засудженого можливе без відбування покарання.
Тому суду завжди потрібно детально з`ясувати фактичну тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи. На це орієнтує і ПВСУ в п. 1 постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 22 грудня 1995 р. № 22. Тривалість іспитового строку встановлена в ч. 3 ст. 75 КК України у межах від одного до трьох років. Критерієм його тривалості в кожному випадку має бути такий проміжок часу, який необхідний для того, щоб засуджений довів своє виправлення без реального відбування основного покарання. Тривалість його необхідно визначати з урахуванням характеру і ступеня тяжкості вчиненого злочину, виду і строку призначеного основного покарання, виду і строку призначеного додаткового покарання, обставин, що характеризують особу засудженого, середовище, в якому він перебуває та ін. Перебіг іспитового строку починається з моменту оголошення вироку і він не може бути скорочений у заохочувальному порядку. При цьому суд роз`яснює, що застосування положень ст. 75 КК України до основного виду покарання, а саме до позбавлення волі терміном на 5 роки не звільняє засудженого ОСОБА_4 від відбування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки та положення ст. 75 КК України не застосовуються до додаткової міри покарання. В зв`язку з цим суд вважає, що вирок суду слід роз`яснити, зазначивши, що у відповідності до ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, у зв`язку з чим на додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки не розповсюджується положення ст.75 КК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 380 КПК України, суд,-
Заяву прокурора відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_3 про роз`яснення вироку - задовольнити.
Роз`яснити вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20.04.2017 року зазначивши, що засудженого ОСОБА_4 звільнено на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавленні волі на строк 5 роки з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки .
На додаткове покарання яке призначене засудженому ОСОБА_4 у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки положення ст.75 КК України не розповсюджуються.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1