Справа № 366/2259/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/41/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 28.02.2017

УХВАЛА
Іменем України
28 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іванківського районного суду Київської області від 12 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Варовичі Поліського району Київської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_2 освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця смт. Поліське Поліського району Київської області, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , освіта повна середня, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин. Так, В ніч з 14.06.2016 на 15.06.2016, повторно, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , обидва перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за пропозицією ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_8 в будинку АДРЕСА_1 , домовились між собою про вчинення таємного викрадення чужого майна з магазину який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_10 .

З метою реалізації свого злочинного, протиправного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в ніч з 14.06.2016 на 15.06.2016, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 прибули до вищевказаного магазину, де пересвідчившись в тому, що вхідні двері магазину зачинені, ОСОБА_11 за допомогою металевої палиці, яку він завчасно взяв на території господарства ОСОБА_8 пошкодив вхідні двері магазину та спільно з ОСОБА_8 проникли до приміщення магазину, звідки таємно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, викрали продовольчі товари, всього викрали продовольчих товарів та предметів на загальну суму 1141 грн. 17 коп., крім цього таємно викрали грошові кошти з каси вищевказаного магазину в сумі 3 900 грн., всього викрали майна на загальну суму 5041 грн. 17 коп.

В подальшому ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , викравши майно, перенесли та сховали його в будинку ОСОБА_8 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому поділили викрадене майно та грошові кошти.

Своїми умисними, протиправними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_8 спричинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 5041 грн. 17 коп.

Крім того, повторно, в ніч з 21.08.16 на 22.08.16, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_8 в будинку АДРЕСА_1 , вирішив вчинити таємне викрадення чужого майна (крадіжку) з магазину який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_12 .

З метою реалізації свого злочинного, протиправного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в ніч з 21.08.16. на 22.08.16, ОСОБА_7 прибув до вищевказаного магазину, де пересвідчившись в тому, що вхідні двері магазину зачинені, де за допомогою металевої палиці, яку він завчасно взяв на території господарства ОСОБА_8 шляхом віджиму вхідних дверей магазину проник до приміщення магазину, звідки таємно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, викрав продовольчі товари, всього викрав продуктів харчування та товарів на загальну суму 1791 грн. 30 коп., крім цього таємно викрав грошові кошти з каси вищевказаного магазину в сумі 690 грн., всього викрав чужого майна на загальну суму 2481 грн. 30 коп.

В подальшому ОСОБА_7 викравши майно переніс та сховав його в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Своїми умисними, протиправними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у приміщення, ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 2481 грн. 30 коп.

Апеляційну скаргу на вирок суду подано лише щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не оскаржується.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію вчиненого ним кримінального правопорушення, просить вирок суду змінити в частині призначеного йому покарання та призначити більш м`яке покарання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що хворіє на тяжке захворювання, яке не лікують в місцях позбавлення волі.

В судове засідання обвинувачений ОСОБА_7 не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений 4.02.2017 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються доказами, які судом всебічно, повно та об`єктивно досліджені і є обґрунтованими. Дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, що не оспорюється в апеляційній скарзі, тому судова колегія визнає ці висновки правильними.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.) … призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на суворість призначеного покарання є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону, конкретні обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий за корисливі злочини, маючи не зняту та не погашену судимість знову вчинив злочин, згідно даних лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліку не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України. Підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування вироку, судом не допущено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а вирок суду щодо нього без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Вирок Іванківського районного суду Київської області від 12 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Суддя: Суддя: Суддя: