АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4003/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представників власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу директора ПП «Модус» ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 3-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 , яке погоджене із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та в рамках кримінального провадження № 0000795 від 02 липня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 та ст. 218-1 КК України, накладено арешт на нерухоме майно громадянина ОСОБА_11 і таких суб`єктів господарської діяльності, як ТОВ «Оркі» (), ПАТ «Іванівський Льонозавод» (), ТОВ «Малинський бекон» (), ПАТ «Тутковський» (), ПП «Модус» (), зокрема, щодо останнього, то накладено арешт на нежитлові будівлі за адресою: місто Полтава, вул. Яківчанська, буд. 11, право власності на які станом на 13 травня 2016 року зареєстроване за ПП «Модус» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01. В задоволенні іншої частини зазначеного клопотання, а саме про заборону використовувати та розпоряджатися зазначеним майном, старшому слідчому відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, директор ПП «Модус» ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати в частині накладення арешту на нежитлові будівлі за адресою: місто Полтава, вул. Яківчанська, буд. 11, які на праві власності належать ПП «Модус», а в задоволенні клопотання старшого слідчого в цій частині відмовити. Зокрема, апелянт запевняє, що в ухвалі слідчого судді відсутні посилання на правові підстави накладення арешту саме на майно ПП «Модус» і не обґрунтовано таку необхідність арешту майна, яка б була співрозмірна з втручанням у господарську діяльність підприємства. При цьому він зазначає, що в клопотанні старшого слідчого та в оскаржуваній ухвалі слідчого судді фактично не міститься мотивування, яким чином майно ПП «Модус» може бути використане як доказ у даному кримінальному провадженні. У зв`язку з наведеним автор апеляції посилається на довідку ПАТ «Банк Український капітал» за вихідним номером 19/9/34-15 від 01 лютого 2016 року, у відповідності до якої станом на 31 грудня 2015 року у ПП «Мірус Компані» відсутня заборгованість за кредитними договорами № 430 від 29 березня 2011 року та № 643 від 30 липня 2012 року, вказані договори закриті, а тому ПП «Мірус Компані» виконало належним чином всі свої кредитні зобов`язання, що свідчить про припинення зобов`язань у ПП «Модус» по зазначеним договорам іпотеки і поруки. Одночасно директор ПП «Модус» звертає увагу на те, що ПАТ «Український Професійний Банк» передало ПАТ «Банк Український капітал» не майно ПП «Модус», а лише право вимоги до ПП «Модус» у вигляді звернення стягнення на майно останнього тільки за умови неналежного виконання кредитних зобов`язань ПП «Мірус Компані».

Далі в апеляційній скарзі міститься посилання на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2015 року, якою було: 1) задоволено позов ПАТ «Банк Український капітал»; 2) визнано протиправними дії і рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Український Професійний Банк» ОСОБА_12 стосовно визнання нікчемним Договору купівлі-продажу прав вимоги від 29 квітня 2015 року, укладеного між ПАТ «Український Професійний Банк» та ПАТ «Банк Український капітал», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстрованого в реєстрі за № 1253; 3) скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Український Професійний Банк» ОСОБА_12 стосовно визнання нікчемним вищевказаного Договору купівлі-продажу.

Таким чином, як вважає апелянт, ПП «Модус» не має у даному кримінальному провадженні, в якому внесено старшим слідчим клопотання про арешт майна, відповідного процесуального статусу задля застосування конфіскації майна підприємства і майно підприємства не може бути речовим доказом у цьому провадженні в розумінні ст. 98 КПК України, оскільки ПАТ «Український Професійний Банк» правомірно передав ПАТ «Банк Український капітал» право вимоги за кредитними договорами. Тому, на думку автора апеляції, старший слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на майно ПП «Модус», що, згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України, мало б стати підставою для відмови у задоволенні клопотання старшого слідчого в частині накладення арешту на майно ПП «Модус», однак слідчий суддя безпідставно наклав такий арешт.

Також директор ПП «Модус» просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2016 року, посилаючись на те, що копія оскаржуваної ухвали не була надіслана в адресу керівника підприємства, а про її постановлення йому стало відомо лише в листопаді 2016 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого суддідиректор ПП «Модус» ОСОБА_9 пропустив з поважних причин, у зв`язку з чим цей строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга директора ПП «Модус» ОСОБА_9 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Матеріалами провадження встановлено, що власника майна чи його представників не було викликано в судове засідання суду першої інстанції на розгляд клопотання старшого слідчого в ОВС 3-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 , копія оскаржуваної ухвали в адресу ПП «Модус» не надсилалася, а про ухвалу слідчого судді директору ПП «Модус» ОСОБА_9 стало відомо лише в листопаді 2016 року. У зв`язку з цим таку причину пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді слід визнати поважною, а директору ПП «Модус» ОСОБА_9 необхідно поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2016 року.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000795 від 02 липня 2015 року, заознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 та ст. 218-1 КК України.

Органи досудового розслідування вважають встановленим, що посадові особи ПАТ «Український Професійний Банк» (), які входять до складу його Правління, вчинили розтрату майна банку шляхом укладання договорів купівлі-продажу, а саме в порушення Постанови НБУ № 293/БТ від 30 квітня 2015 року прийняли рішення в інтересах третіх осіб щодо продажу нерухомого майна, яке є приватною власністю ПАТ «Український Професійний Банк». Крім того, службові особи ПАТ «Український Професійний Банк», порушуючи вимоги вищевказаної Постанови НБУ «Про віднесення ПАТ «Український Професійний Банк» до категорії проблемних та запровадження особливого контролю за діяльністю банку», вчинили заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, яке виразилося в тому, що вони в період з 25 по 28 травня 2015 року здійснили незаконні внутрішньобанківські проводки по рахункам, в результаті яких штучно створили позитивний залишок на рахунку ТОВ «Розвиток-2012» () в сумі 614778952 гривні, а в подальшому зазначені незаконно сформовані на рахунку цього товариства кошти використали для викупу майна Банку та надання фінансової допомоги боржникам Банку для погашення ними своїх зобов`язань, внаслідок чого Банку було спричинено матеріальну шкоду в особливо великих розмірах. Зокрема, крім іншого, зазначеними коштами було здійснено оплату нерухомого майна ПАТ «Український Професійний Банк», надано фінансову допомогу ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» () на загальну суму 5450000 гривень, яке, в свою чергу, за рахунок отриманих незаконним шляхом коштів викупило частину кредитного портфелю Банку йому було відступлено зі значною знижкою права вимоги за рядом кредитних договорів, зобов`язання за якими були забезпечені ліквідним майном, що призвело до віднесення Банку до категорії неплатоспроможних та до спричинення матеріальної шкоди державі в особливо великих розмірах у виді неповернення Національному банку України кредиту, наданого згідно з Кредитним договором № 19 від 24 березня 2014 року в сумі 106695000 гривень, та нарахованих несплачених відсотків 1596133,77 гривень.

Також органи досудового розслідування вважають встановленим, що протягом 2015 року службові особи Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (надалі ДО «УААСП» - ), ПАТ «Український Професійний Банк» () та ТОВ «Розвиток-2012» (), зловживаючи своїм службовим становищем, діючи за попередньою змовою групою осіб та використовуючи завідомо неправдиві офіційні документи, заволоділи чужим майном грошовими коштами ДО «УААСП» () в сумі 14029126,56 гривень, що є особливо великим розміром, шляхом безпідставного зарахування цих коштів на рахунок ТОВ «Розвиток-2012». В подальшому, з метою легалізації вказаних незаконно отриманих грошових коштів, службові особи ТОВ «Розвиток-2012», діючи за попередньою змовою групою осіб зі службовими особами ПАТ «Український Професійний Банк» та ДО «УААСП», протягом травня 2015 року здійснили їх перерахування на банківські рахунки підконтрольних акціонерам ПАТ «Український Професійний Банк» суб`єктів господарської діяльності, в тому числі і ТОВ «Малинський бекон» (), в рахунок погашення їх кредитних зобов`язань перед вказаним Банком. Крім того, службові особи ПАТ «Український Професійний Банк» (), діючи умисно, з метою легалізації грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, протягом квітня травня 2015 року відступили права вимоги за кредитними та іпотечними договорами, укладеними між ПАТ «Український Професійний Банк» та його клієнтами, в тому числі і тими, на банківські рахунки яких перераховувалися кошти з ТОВ «Розвиток-2012», на користь ТОВ «ФК Аурум Фінанс» (), ПАТ «Авант-Банк» (), ПАТ «Алекс Банк» (), ПАТ «Фідобанк» (), ПАТ «Банк Михайлівський» (), ПАТ «Банк Український капітал» (), ПАТ «Фінанс Банк» ().

23 травня 2016 року старший слідчий в ОВС 3-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000795 від 02 липня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 та ст. 218-1 КК України, звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, із забороною його використовувати та ним розпоряджатися, громадянина ОСОБА_11 та таких суб`єктів господарської діяльності, як ТОВ «Оркі» (), ПАТ «Іванівський Льонозавод» (), ТОВ «Малинський бекон» (), ПАТ «Тутковський» (), ПП «Модус» (), зокрема, щодо останнього, то про накладення арешту на нежитлові будівлі за адресою: місто Полтава, вул. Яківчанська, буд. 11, право власності на які станом на 13 травня 2016 року зареєстроване за ПП «Модус» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2016 року клопотання старшого слідчого в ОВС 3-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 було задоволено частково, а саме накладено арешт на нерухоме майно громадянина ОСОБА_11 і таких суб`єктів господарської діяльності, як ТОВ «Оркі» (), ПАТ «Іванівський Льонозавод» (), ТОВ «Малинський бекон» (), ПАТ «Тутковський» (), ПП «Модус» (), зокрема, щодо останнього, то накладено арешт на нежитлові будівлі за адресою: місто Полтава, вул. Яківчанська, буд. 11, право власності на які станом на 13 травня 2016 року зареєстроване за ПП «Модус» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, а в задоволенні іншої частини зазначеного клопотання, а саме про заборону використовувати та розпоряджатися зазначеним майном, старшому слідчому відмовлено.

Оскільки дана ухвала оскаржена тільки директором ПП «Модус» ОСОБА_9 в частині накладення арешту на нерухоме майно, а саме на нежитлові будівлі за адресою: місто Полтава, вул. Яківчанська, буд. 11, право власності на які станом на 13 травня 2016 року зареєстроване за ПП «Модус» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги зазначеної особи, а щодо інших осіб, на нерухоме майно яких накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на нерухоме майно останніх колегією суддів не вирішується.
Задовольняючи частково клопотання старшого слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0000795 від 02 липня 2015 року, в частині накладення арешту на нерухоме майно, а саме на нежитлові будівлі за адресою: місто Полтава, вул. Яківчанська, буд. 11, право власності на які станом на 13 травня 2016 року зареєстроване за ПП «Модус» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення старшого слідчого ОСОБА_10 , та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на нерухоме майно, а саме на нежитлові будівлі ПП «Модус» за адресою: місто Полтава, вул. Яківчанська, буд. 11, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, з огляду на те, що нежитлові будівлі за вказаною адресою, які на праві власності належать ПП «Модус», відповідають критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, тобто можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак зазначених вимог закону слідчий суддя та старший слідчий, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися в частині доведеності мети та підстав накладення арешту на нерухоме майно ПП «Модус».
Зокрема, посилаючись у клопотанні, що посадові особи ПАТ «Український Професійний Банк» (), які входять до складу його Правління, вчинили розтрату майна банку шляхом укладання договорів купівлі-продажу, а саме в порушення Постанови НБУ № 293/БТ від 30 квітня 2015 року прийняли рішення в інтересах третіх осіб щодо продажу нерухомого майна, яке є приватною власністю ПАТ «Український Професійний Банк», а також що службові особи ПАТ «Український Професійний Банк» (), діючи умисно, з метою легалізації грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, протягом квітня травня 2015 року відступили права вимоги за кредитними та іпотечними договорами, укладеними між ПАТ «Український Професійний Банк» та його клієнтами, в тому числі і тими, на банківські рахунки яких перераховувалися кошти з ТОВ «Розвиток-2012», на користь ТОВ «ФК Аурум Фінанс» (), ПАТ «Авант-Банк» (), ПАТ «Алекс Банк» (), ПАТ «Фідобанк» (), ПАТ «Банк Михайлівський» (), ПАТ «Банк Український капітал» (), ПАТ «Фінанс Банк» (), старший слідчий та прокурор повинні були зібрати та надати слідчому судді на даному етапі досудового розслідування докази хоча б якоїсь причетності керівництва чи працівників ПП «Модус» до цього кримінального провадження.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак старший слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в частині накладення арешту на нерухоме майно ПП «Модус» в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин щодо діяльності ПП «Модус», на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Зокрема, старшим слідчим до клопотання були додані тільки витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань, де про ПП «Модус» взагалі не згадується, доручення про здійснення досудового розслідування, постанови про визначення підслідності, про визначення групи прокурорів, про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень, про внесення змін до складу групи прокурорів, про виділення матеріалів досудового розслідування, заяву про вчинення кримінального правопорушення, кредитний договір між Національним банком України та ПАТ «Український Професійний Банк», протокол допиту свідка ОСОБА_12 уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, протокол допиту свідка ОСОБА_14 головного бухгалтера ПАТ «Український Професійний Банк» та інші документи, з яких причетність керівництва чи працівників ПП «Модус» до цього кримінального провадження взагалі не просліджується.

Не вбачається із клопотання старшого слідчого та із оскаржуваної ухвали слідчого судді і та обставина, яким чином майно ПП «Модус» може бути використане як доказ у даному кримінальному провадженні.

Між тим, як встановлено в засіданні суду апеляційної інстанції із наданої до апеляційної скарги довідки ПАТ «Банк Український капітал» за вихідним номером 19/9/34-15 від 01 лютого 2016 року, станом на 31 грудня 2015 року у ПП «Мірус Компані» відсутня заборгованість за кредитними договорами № 430 від 29 березня 2011 року та № 643 від 30 липня 2012 року, а вказані договори закриті. Отже, ПП «Мірус Компані», яке уклало з ПАТ «Український Професійний Банк» вказані договори про відкриття кредитної лінії і для забезпечення яких були укладені іпотечні договори між ПАТ «Український Професійний Банк» та ПП «Модус» відповідно № 554 від 29 березня 2011 року та № 1198 від 30 липня 2012 року, виконало належним чином всі свої кредитні зобов`язання, що свідчить про припинення зобов`язань у ПП «Модус» по зазначеним договорам іпотеки. При цьому слід зазначити, що, як правильно звертає увагу апелянт, ПАТ «Український Професійний Банк» передало ПАТ «Банк Український капітал» не майно ПП «Модус», а лише право вимоги до ПП «Модус» у вигляді звернення стягнення на майно останнього тільки за умови неналежного виконання кредитних зобов`язань ПП «Мірус Компані».

Також слід відмітити, що ні в клопотанні старшого слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не знайшла свого відображення постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2015 року, якою було: 1) задоволено позов ПАТ «Банк Український капітал»; 2) визнано протиправними дії і рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Український Професійний Банк» ОСОБА_12 стосовно визнання нікчемним Договору купівлі-продажу прав вимоги від 29 квітня 2015 року, укладеного між ПАТ «Український Професійний Банк» та ПАТ «Банк Український капітал», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстрованого в реєстрі за № 1253; 3) скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Український Професійний Банк» ОСОБА_12 стосовно визнання нікчемним вищевказаного Договору купівлі-продажу. Оскільки старший слідчий у клопотанні посилається саме на визнання нікчемними в тому числі і договорів, про які вказано вище, то з огляду на зазначену постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2015 року питання можливості використання нерухомого майна ПП «Модус» як доказу у кримінальному провадженні взагалі спростовується.

Оскільки матеріалами за клопотанням старшого слідчого не доведено, що нерухоме майно ПП «Модус» є доказом у кримінальному провадженні, то на нього не може бути накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, а накладення арешту на вказане майно ПП «Модус» з будь-якою іншою метою виключається, виходячи з положень абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України, оскільки ПП «Модус» є його добросовісним набувачем.

Також колегія суддів звертає увагу, що ні старший слідчий в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення відповідно ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для працівників ПП «Модус» та виконання самим підприємством своїх договірних зобов`язань з іншими суб`єктами.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду в частині вирішення питання про накладення арешту на нерухоме майно, а саме на нежитлові будівлі за адресою: місто Полтава, вул. Яківчанська, буд. 11, право власності на які станом на 13 травня 2016 року зареєстроване за ПП «Модус» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в цій частині, як незаконна, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого в частині, що стосується накладення арешту на нерухоме майно ПП «Модус», як такого, що внесено з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна цього підприємства, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Поновити директору ПП «Модус» ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2016 року.

Апеляційну скаргу директора ПП «Модус» ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2016 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 3-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 , погоджене із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та в рамках кримінального провадження № 0000795 від 02 липня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 та ст. 218-1 КК України, накладено арешт на нерухоме майно в частині, що стосується ПП «Модус» (), а саме на нежитлові будівлі за адресою: місто Полтава, вул. Яківчанська, буд. 11, право власності на які станом на 13 травня 2016 року зареєстроване за ПП «Модус» () в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 3-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 , погодженого із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , в частині накладення в рамках кримінального провадження № 0000795 від 02 липня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 та ст. 218-1 КК України, арешту на нерухоме майно ПП «Модус» (), а саме на нежитлові будівлі за адресою: місто Полтава, вул. Яківчанська, буд. 11, право власності на які станом на 13 травня 2016 року зареєстроване за ПП «Модус» () в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, із забороною його використовувати та ним розпоряджатися, відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4