Справа № 1802/675/2012
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2013 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Комлєва В. С.

при секретарі Лігерко Т. О.

з участю прокурора Бокатової С.К.

потерпілої ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1, українки громадянки України, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, за спеціальністю бухгалтер, розлученої, не працюючої, раніше судимої:

14.03.2005 р. Буринським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт;

25.12.2006 р. Буринським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 510 грн. штрафу на користь держави;

18.04.2007 р. Буринським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ст.75 КК України до 1 року позбавлення волі з призначенням іспитового строку в 1 рік ;

12.03.2010 р. Буринським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 190, ч.5 ст.191, ст.69, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права займати посади повязані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на 3 роки і конфіскацією 1/2 частини належного їй майна; звільненої з місця позбавлення волі 12 березня 2010 року по відбуттю строку покарання ,

- за ст. 27 ч.4, 15 ч.2, .369 ч.4, 190 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудна ОСОБА_3, у травні 2011 року, маючи мету на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, діючи повторно, з прямим умислом із корисливих мотивів, вчинила підбурювання до замаху на давання хабара службовій особі, яка займає відповідне становище, а також заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство). Злочини скоєно при слідуючих обставинах:

ОСОБА_3, у травні 2011 року достовірно знаючи, що у ОСОБА_1 є син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, якого засуджено 28.04.2009р. Апеляційним судом Сумської області за ч.2 ст.194, ч.4 ст.187, п.п.1,6 ч.2 ст.115 КК України до позбавлення волі на 16 років і він відбуває дане покарання в Житомирський виправній колонії №8, зателефонувала ОСОБА_1 та запропонувала зустрітися і обговорити вирішення питання про судимість її сина.

Наступного дня ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зустрілися на автобусній зупинці біля Буринської центральної районної лікарні, де ОСОБА_3, з метою незаконного збагачення, повідомивши ОСОБА_1 завідомо неправдиві відомості про свої добрі звязки в Апеляційному суді та у правоохоронних органах, запропонувала останній шляхом дачі хабарів її знайомим, застосувати до її сина положення Закону України «Про амністію в 2011 році» для зменшення строку покарання і переведення його до колонії загального режиму, незважаючи при цьому на те, що відповідно до ст.7 вищевказаного Закону амністія не могла бути застосована до ОСОБА_4. ОСОБА_1, вислухавши ОСОБА_3, яка запевнила її що добре знає її сина, бо вони допомагали один одному, знаходячись у Сумському слідчому ізоляторі, погодилась на таку пропозицію. При цьому ОСОБА_3 розповіла ОСОБА_1 що за таку послугу треба буде дати хабар у розмірі 3 000 доларів США. З них нібито 2000 доларів судді апеляційного суду, а 1000 доларів США її посереднику співробітнику Управління боротьби з організованою злочинністю УМВС України в Сумській області.

Через два дні ОСОБА_3 зателефонувала на мобільний телефон ОСОБА_1 та повідомила, що необхідно терміново передати їй в м. Суми 2000 доларів США нібито в якості хабара для голови Апеляційного суду ОСОБА_5, котрий є службовою особою і займає відповідальне становище, на що ОСОБА_1 погодилася, але у стислий термін змогла назбирати тільки 1700 доларів США, про що по телефону повідомила ОСОБА_3 В той же день ОСОБА_3 приїхала особисто до будинку ОСОБА_1 в село Чумакове Буринського району, де остання передала їй гроші в сумі 13600 (тринадцять тисяч шістсот) грн., еквівалентним 1700 доларам США, отримавши які ОСОБА_3, на маршрутному таксі поїхала до міста Суми. Решту коштів у сумі 2400 гривень, еквівалентну 300 доларам США, які ОСОБА_1 лишилась винною, вона згодом передала ОСОБА_3 маршрутним таксі. Після цього упродовж трьох неділь ОСОБА_3, продовжуючи вводити в оману ОСОБА_1, періодично телефонувала їй та запевняла, що питання зменшення терміну покарання її сину буде вирішено найближчим часом, головне щоб ОСОБА_1 нікому про їх домовленість не розповідала, бо у вирішенні цього питання задіяно багато високопосадовців Апеляційного суду та правоохоронних органів. Однак ОСОБА_3 фактично не мала наміру передавати отриманні від ОСОБА_1 гроші будь-кому із працівників судових чи правоохоронних органів, заволоділа ними та використала їх на власні потреби.

29.06.2011року ОСОБА_3 продовжуючи свої злочинні дії направленні на заволодіння майном ОСОБА_1 прибула до її будинку в село Чумакове та повідомила, що необхідно написати письмову заяву на імя голови апеляційного суду. Під диктовку ОСОБА_3 ОСОБА_1 написала заяву від імені свого сина ОСОБА_4 в якій вказала, що просить зменшити термін його покарання на пять років та змінити частини ст. 115 КК України з 2 на 1, шляхом застосування Закону України про амністію у 2011році. ОСОБА_3 запевнила ОСОБА_1 що дану заяву нібито необхідно передати її знайомому з УБОЗ для подальшого її вирішення по суті. В подальшому ОСОБА_3, маючи намір запевнити ОСОБА_1 у її можливостях вирішувати подібні питання, через декілька днів привезла копію цієї ж заяви ОСОБА_1, на якій вже були відмітки у вигляді ксерокопій печаток канцелярії Зарічного суду м. Суми, в кутку була резолюція про те, що заява нібито прийнята до розгляду. При цьому ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 виготовлену нею копію постанови суді Апеляційного суду м. Суми, в якій було вказано, що ОСОБА_4 скорочено строк на 5 років, змінено режим на загальний, і справу по ОСОБА_4 необхідно відправити в Житомирську ВК №8 для виконання. ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_1 неправдиву інформацію про те, що її знайомий з УБОЗ нібито буде їхати в Житомирську ВК №8 і для вирішення питання в Департаменті виконання покарань про найшвидше переведення ОСОБА_4 до Сумської виправної колонії, необхідно в якості хабарів для службових осіб передати 5000 (пять тисяч) гривень, маючи намір у такий спосіб заволодіти належними ОСОБА_1 грошовими коштами. Але у встановлені терміни ОСОБА_1 змогла зібрати лише 1500 гривень, які передала ОСОБА_3 Після цього упродовж травня-липня 2011року ОСОБА_1 телефонувала ОСОБА_3, і та запевняла її, що справа вирішується, але необхідно трохи зачекати. Коли ОСОБА_1 засумнівалася у спроможності ОСОБА_3 надати їй оговорену допомогу, вона зателефонувала своїм родичам в м. Житомир і розповіла про намагання змінити термін покарання своєму синові. Після чого її рідні звязалися з керівництвом Житомирської ВК №8 та зясувалося, що ніяких документів ні з Апеляційного суду, ні з Департаменту виконання покарань для зменшення терміну увязнення засудженому ОСОБА_4 до них не надходило. ОСОБА_1 знову зателефонувала ОСОБА_3 і та повідомила їй, що виникла проблема у звязку з тим, що потерпіла сторона написала скаргу, але в той же час запевнила її що і це питання її знайомий з УБОЗ зможе вирішити шляхом дачі хабарів працівникам Служби безпеки України у сумі 800 доларів США. ОСОБА_1, будучи введеною в оману, згодом у своєму господарстві особисто передала ОСОБА_3 гроші в сумі 6400 гривень. Наступного дня ОСОБА_1 на мобільний телефон зателефонував чоловік, котрий назвався знайомим ОСОБА_6 - працівником УБОЗ ОСОБА_7 та запевнив її що, в разі негативного вирішення її питання він поверне їй всі кошти в сумі 2800 доларів США.

При цьому ОСОБА_3 за винагороду попросила свого знайомого ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_7, час від часу розмовляти по телефону із ОСОБА_1, представляючись при цього службовою особою - працівником УБОЗ ОСОБА_7, який нібито допомагає у вирішенні питання ОСОБА_1 на користь її сина ОСОБА_4 Прохаючи ОСОБА_8 вчиняти зазначені дії, ОСОБА_6 ввела його в оману, повідомивши неправдиву інформацію про те, що її знайомі нібито винні ОСОБА_9 велику суму коштів, які зараз повернути не можуть, повернуть їх пізніше, а тому він розмовами з ОСОБА_1 повинен відстрочити термін повернення боргу, що останній і робив, будучи також обманутим, однак коштів від ОСОБА_6 за свої послуги так і не отримав.

Продовжуючи свої дії направлені на незаконне збагачення, ОСОБА_3 24.09.2011року приїхала в місто Суми разом з ОСОБА_1 до приміщення будівлі УМВС в Сумській області, на вулицю Кірова, 23, де запевнила ОСОБА_1 що в УМВС перебуває з візитом секретар з управління захисту прав людини і до якої ОСОБА_1 необхідно звернутися з письмовим проханням про зміну покарання її сину. Текст прохання ОСОБА_3 продиктувала ОСОБА_1 і коли вона його написала, то ОСОБА_3 забрала в неї це прохання та пішла до приміщення УМВС, сказавши що залишила його у чергового, бо секретар на засіданні. 26.09.2011року ОСОБА_3 зателефонувала на мобільний телефон ОСОБА_1 та сказала що терміново до 12 години треба перерахувати кошти в сумі 1200 доларів США на імя ОСОБА_10 в якості хабара для вирішення питання в управлінні захисту прав людини, в дійсності маючи намір шляхом обману заволодіти належними ОСОБА_1 грошовими коштами. При цьому ОСОБА_3 ввела в оману незнайомого їй ОСОБА_11 про необхідність отримання ним коштів нібито від своєї знайомої саме по його паспорту, мовляв з її документами у неї проблеми. ОСОБА_1 ОСОБА_3 вказала перерахувати гроші тільки в відділенні «ОСОБА_12 ОСОБА_13» в доларах США за допомогою міжнародної послуги Western Union. Коли ОСОБА_1 звернулася в Буринське відділення «ОСОБА_12 ОСОБА_13», зясувалося що перекази здійснюються тільки в національній валюті і тому вона перерахувала кошти у сумі 9477 грн., еквіваленті 1200 доларів США, а отримавши спеціальний код від касира, продиктувала його ОСОБА_3, яка в свою чергу, отримавши вказаний код, отримала гроші в одному з відділень банківських установ України. Після цього ОСОБА_3, постійно телефонуючи на мобільний телефон, запевняла ОСОБА_1, що питання про зменшення покарання її сину вирішується, мовляв лишилися лише деякі формальності.

Таким чином, не маючи намірів виконувати взяті на себе зобовязання, ОСОБА_3 умисно обманюючи ОСОБА_1 та зловживаючи її довірою, отримала від неї шахрайським способом кошти в сумі 26 970 грн., нібито для дачі хабарів посадовим особам, які фактично обернула на свою користь та використала за власним розсудом, підбуривши таким чином ОСОБА_1 до виконання всіх дій, які та вважала за необхідне для дачі хабара службовій особі, що займає відповідальне становище, однак злочин не було доведено кінця, що не залежали від волі ОСОБА_1

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_3 свою вину визнала у повному обсязі і пояснила, що дійсно вчинила злочини, за які засуджується. Перебуваючи у слідчому ізоляторі в м. Суми познайомилась із земляком ОСОБА_4, який також там перебував. У них завязалися товариські відносини. Після виходу зі слідчого ізолятора вона підтримувала з ним зв'язок за телефоном. В ході одній з телефонних бесід, яка відбулася приблизно на початку літа 2011 р., ОСОБА_4 здогадуючись, що в неї є деякі можливості та широке коло знайомств попрохав її допомогти йому зі зменшенням терміну покарання та переводом до виправної колонії загального режиму.

Після цього вона поїхала в с. Чумакове до матері ОСОБА_4 - ОСОБА_1, де лишила свій номер телефону, бо її не виявилося вдома Десь через день вони по телефону домовились про зустріч. Зустрівшись з ОСОБА_1 біля вїзду до Буринської ЦРЛ, вона запропонувала їй допомогти їй у вирішення питання щодо зменшення терміну відбуття покарання її сину ОСОБА_4 ОСОБА_3 запевнила її, що має певні звязки, але це буде коштувати певні гроші. ОСОБА_1 погодилася. Вже через декілька днів вона зателефонувала ОСОБА_1 і повідомила, що послуги будуть коштувати 4000 долларів, вона погодилась сплатити їх. Через декілька днів ОСОБА_1 зібрала половину суму і передала кошти в сумі 16 000 гривень, решту передала пізніше. Ці кошти вона витратила на свої потреби.

Потім перебуваючи у м. Києві по своїх справах, вирішила отримати від ОСОБА_1 ще гроші на свої потреби. Зустріла на одній із вулиці чоловіка та попросила його отримати на свій паспорт гроші, мовляв її паспорт викрали, вона залишилась без грошей, в неї є знайомі із м. Суми, які готові допомогти грошима і тому необхідно отримати гроші по паспорту. За таку послугу вона пообіцяла тому чоловіку 300 грн. Його впізнати не зможе і де він живе у Києві чи він там був проїздом, не знає. Їй лише відомо, що його звуть ОСОБА_10. Потім вона здзвонилися з ОСОБА_1 і сказала їй, щоб вона перерахувала суму еквівалентну 1 200 доларів на рахунок в ОСОБА_13 на імя ОСОБА_10, - її знайомого в м. Києві, користуючись послугами операції «Вестерн юніон». В відділенні, де ОСОБА_1 переказувала кошти їй дали певний код, який вона сама особисто повідомила по телефону їй (ОСОБА_3О.), а потім сказала його тому чоловіку - ОСОБА_10. Таким чином через того ОСОБА_10 отримала гроші в сумі близько девяти з половиною тисяч гривень, з яких 300 віддала потім ОСОБА_10 за його послугу.

Вже пізніше вона поїхала особисто до ОСОБА_1 в с. Чумакове та розповіла їй що треба написати заяву на імя судді Лугового, від імені її сина ОСОБА_4 Та погодилась і під її диктовку написала заяву про зменшення терміну покарання її сину ОСОБА_4 (саме копія цієї зави мається в матеріалах кримінальної справи). Цю заяву залишила у себе. В подальшому вона сама особисто надрукувала постанову та повідомлення у своїх знайомих, їх у курс справ не вводила. Там було нанесено за допомогою принтера відбитки печаток на постанові, заяві, повідомленні. Особисто писала на заяві, постанові та повідомленні, резолюції та ставила підписи. Ці документи вона передала ОСОБА_1 Вже пізніше ОСОБА_1 передала їй решту коштів, а саме суму 6 400 гривень. Коли це було і де саме не памятає, бо пройшло вже багато часу. Ці гроші вона витратила на свої потреби. Пізніше від ОСОБА_1 дізналася, що ніхто нічого у терміні покарання ОСОБА_4, не змінив і вона стала вимагати у неї повернення усіх грошей, які передавала для зміни терміну покарання її сину. ОСОБА_7 про отримання коштів від ОСОБА_1, нічого не знає, всі ці дії вона вчиняла сама. Дійсно ОСОБА_8 вона просила телефонувати на телефон ОСОБА_1 та представлятися ОСОБА_7 і тягнути час повернення коштів. До цього часу коштів вона не повернула, хоча зобовязується їх повернути. Розкаялася у скоєному.

Таким чином, суд, вважає, що вина підсудної ОСОБА_3 доведена в судовому засіданні і її дії суд кваліфікує за ст.27 ч.4, ст.15 ч.2, ст.369 ч.4, ст.190 ч.2 КК України, поскільки вона вчинила підбурювання до замаху на давання хабара службовій особі, яка займає відповідне становище, а також заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), повторно.

При призначенні покарання для підсудної суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, її особу.

Підсудна ОСОБА_3 посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітніх дітей, визнала свою вину та розкаялася у скоєному, у неї погіршився стан здоров»я, але вона раніше судима, збитків потерпілій не відшкодувала і заходів до відшкодування не вживала.

При таких обставинах суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі. При цьому суд вважає необхідним додаткову міру покарання у вигляді конфіскації майна не застосовувати, поскільки ОСОБА_3 має троїх дітей, двоє з яких неповнолітні, майна, яке б підлягало опису, крім мобільного телефону, у неї не виявлено.

Так як підсудна станом на 12.02.2013 року повністю не відбула додаткове покарання у вигляді позбавлення права займати посади повязані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на три роки, призначене вироком Буринського районного суду Сумської області від 12.03.2010 року за ч. 2 ст. 190, ч.5 ст.191, ст.69, ч.1 ст.70, ст.71 КК України, суд вважає необхідним відповідно до ст.71 КК України приєднати до призначеного покарання частково невідбуту частину додаткового покарання за попереднім вироком.

Поскільки потерпіла заявлений позов підтримала у повному обсязі, підсудна вказані вимоги визнала, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Речові докази по справі документи, видані ОСОБА_1: копія заяви від ОСОБА_4; копія постанови апеляційного суду; копія повідомлення та три квитанції з Буринського відділення ОСОБА_12 банк ОСОБА_13, телефонні повідомлення від ОСОБА_3, що видані ОСОБА_1, ДВД диск з записом розмов між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, документи, видані ОСОБА_3 у кількості 6 штук., які приєднані до кримінальної справи,- необхідно залишити при справі.

Керуючись ст. 321, 323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст.27 ч.4, 15 ч.2, 369 ч.4, ст.190 ч.2 КК України і призначити покарання:

за ст. ст. 27 ч.4, 15 ч.2, 369 ч.4 КК України чотири роки позбавлення волі без конфіскації майна;

за ст.190 ч.2 КК України два роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань до відбуття призначити покарання у вигляді п»яти років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання приєднати частково невідбуту частину додаткового покарання у вигляді позбавлення права займати посади повязані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями, призначене вироком Буринського районного суду Сумської області від 12.03.2010 року за ч. 2 ст. 190, ч.5 ст.191, ст.69, ч.1 ст.70, ст.71 КК України строком на 15 днів і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді п»яти років позбавлення волі без конфіскації майна з позбавленням права займати посади повязані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 15 днів.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарння обчислювати із 10 лютого 2013 року.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 26970 (двадцять шість тисяч дев»ятсот сімдесят) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речові докази по справі документи, видані ОСОБА_1, а саме: копію заяви від імені ОСОБА_4; копію постанови апеляційного суду; копію повідомлення та три квитанції з Буринського відділення ОСОБА_12 банк ОСОБА_13, телефонні повідомлення від ОСОБА_3, що видані ОСОБА_1, ДВД диск з записом розмов між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, документи, видані ОСОБА_3 у кількості 6 штук., що приєднані до кримінальної справи залишити при справі.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Сумської області через Буринський районний суд на протязі 15 днів з дня проголошення, ОСОБА_3 в цей же строк з дня вручення їй копії вироку.

Головуючий: