Справа № 158/1674/16-к Провадження № 11-кп/773/127/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 листопада 2016 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свобідне Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, проживає у фактичному шлюбі, має на утриманні одну дитину, не працює, в порядку ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за:

- ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна;

- ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, згідно п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України на нього покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з обвинуваченого на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Волинській області за проведення авто-товарознавчої експертизи в сумі 527,96 грн., експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів в сумі 660,30 грн., товарознавчої експертизи в сумі 615,72 грн., пожежно-технічної експертизи в сумі 2861,30 грн.

В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 06 червня 2016 року близько 23 год 30 хв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів і керуючись метою незаконного заволодіння транспортним засобом, на автодорозі М19 сполученням «Ягодин Ковель Чернівці Мамалига», що на території Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, незаконно, відкрито, тримаючи в руках викрутку, погрожуючи застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, заволодів транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 21011» д.н.з. « НОМЕР_1 », чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 17 240,10 гривень.

Він же 06 червня 2016 року близько 23 год 40 хв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів і керуючись метою незаконного заволодіння транспортним засобом, на автодорозі М19 сполученням «Ягодин Ковель Чернівці Мамалига», що на території Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, незаконно, тримаючи в руках викрутку, погрожуючи застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито заволодів майном, яке належало ОСОБА_8 , а саме бувшою у використанні електродриллю моделі «ДУ-580ЭР», вартістю 416, 67 гривень, бувшою у використанні електроболгаркою моделі «CAG-180», вартістю 633, 33 гривень та парою автомобільних шин моделі «KELLY» розміром 175/70/13, вартістю 410 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 1460 гривень.

В подальшому за тих же обставин відкрито викрав із рук потерпілого ОСОБА_8 документи на автомобіль марки «ВАЗ 21011», д.н.з. НОМЕР_1 », а саме свідоцтво про реєстрацію ТЗ та страховий поліс.

Не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор у кримінальному провадженні оскаржує рішення суду у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилається на те, що застосовуючи до обвинуваченого інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням, судом не враховано, що ОСОБА_7 вчинив два умисні тяжкі корисливі злочини у стані алкогольного сп`яніння, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, тому унеможливлює застосування до нього інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням. Просить з цих підстав вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 289 КК України, призначивши покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, та у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 357 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, а в змінах до апеляційної скарги просить застосувати конфіскацію майна.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану ним апеляцію зі змінами у повному обсязі, обвинуваченого, який заперечив проти її задоволення, потерпілого, який щодо покарання покладався на розсуд суду, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному із погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та викраденні офіційних документів стверджуються зібраними та перевіреними у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну юридичну оцінку. Обставини, встановлені у вироку, ґрунтуються на об`єктивному, повному і всебічному дослідженні доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України є правильною та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.
Однак, на думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_7 , заслуговують на увагу.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , судом першої інстанції не в повній мірі враховано обставини вчинених злочинів та їх ступінь тяжкості.

Тому апеляційний суд вважає, наявні підстави для скасування вироку в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку.

Згідно вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

ОСОБА_7 вчинив злочини, які за ступенем тяжкості належать до тяжких та невеликої тяжкості з корисливим мотивом.

Обвинувачений проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину та батька інваліда другої групи, який потребує стороннього догляду.

Судом враховується думка потерпілого, який щодо покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

До обставин, що пом`якшують покарання, апеляційний суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обтяжуючою покарання обставиною є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, а також не має постійного місця роботи.

Тому суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням апелянта про призначення обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі, яке відповідає ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, його молодий вік, його поведінку за місцем проживання та відсутність скарг від сусідів та мешканців навколишніх житлових будинків, міцність його соціальних зв`язків, так як він проживає з дружиною у фактичних шлюбних відносинах, від даного шлюбу народилася дитина, суд вважає за можливе призначити за злочини, вчинені першим, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом та грабіж покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкціях ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.

Оскільки ОСОБА_7 вчинено незаконне заволодіння транспортним засобом та грабіж, апеляційний суд на підставі ст. 59 КК України вважає за доцільне застосувати до нього додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням апеляційний суд не вбачає.

У зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України судове рішення підлягає скасуванню в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 зі змінами задовольнити частково.

Вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 листопада 2016 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України.
Призначити ОСОБА_7 за:
ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з конфіскацією майна;

ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

ч. 1 ст. 357 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання його копії, шляхом подачі касаційних скарг.

Головуючий
Судді