АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/23/17 Справа № 207/5007/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, українця, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15 травня 2007 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ст.,ст.186ч.2,198, 70ч.1,75,76 КК України до 04 років позбавлення волі з іспитовим строком 03 роки.
- 28 березня 2007 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ст., ст. 186ч.2,71ч.1 КК України до 04 років 06 місяців позбавлення волі;
- 25 квітня 2012 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. 186 ч.2, 70 ч.4 КК України до 04 років 06 місяців позбавлення волі;
- 06 лютого 2015 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. 309 ч. 1, 75,76 КК України до 01 року позбавлення волі з іспитовим строком 01 рік.
засуджено :

-за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднане не відбуте покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2015 року і за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська, українця, громадянина України, у відповідності до ст. 89 КК України не судимого, проживаючого АДРЕСА_2 ,
засуджено :

-за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки.
ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він, будучи раніше судимим, належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став та знову, повторно, за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_9 , знаходячись у нетверезому стані, 06 вересня 2015 року, приблизно о 01 годині, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, проникли до магазину "Ексклюзив", який розташований по вулиці Фрунзе № 1-В у м. Дніпродзержинську. та таємно викрали чужого майна на загальну суму 2.350 гривень. З викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення обвинувачені зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.
Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та даним про його особу, внаслідок суворості. Обґрунтовує свої доводи тим, що суд першої інстанції не врахував всіх обставин, які пом`якшують покарання, а саме повне визнання вини, щире каяття, часткове відшкодування потерпілій завданих збитків, думку самої потерпілої. Крім того ОСОБА_8 посилається на те, що у нього тяжкі хронічні хвороби, у зв`язку з чим просить призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_10 , в своїй апеляційній скарзі, просить скасувати вирок суду в частині правової кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та просить в мотивувальній частині вироку кваліфікувати дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, крадіжка, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказав, що вирок суду є незаконним через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законний та обґрунтований вирок, зазначає, що судом не застосовано закон України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, що полягає у не зазначенні судом кваліфікуючої ознаки як повторність, оскільки ОСОБА_8 раніше судимий за ст. 186 КК України і судимість у встановленому порядку не знята та не погашена.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив апеляцію обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду скасувати з наведених доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку суду в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого, колегії суддів виходить із наступного.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, випливає, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Також, слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого ним злочину, дані про особу, всі обставини провадження, з урахуванням чого призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Не дивлячись на те, що обвинувачений після вчинення злочину, активно сприяв його розкриттю, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та має хронічні захворювання, районний суд правильно врахував, що ОСОБА_8 будучи неодноразово засудженим, в тому числі і за корисливі злочини, в черговий раз повторно вчинив кримінальне правопорушення із корисних міркувань, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Тому рішення суду щодо міри покарання, призначеної обвинуваченому у вигляді 3 років і 1 місяць позбавлення волі, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

У зв`язку з вищевикладеним, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого колегія суддів розцінює, як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується і з доводами апеляції прокурора, стосовно істотного порушення вимог кримінального процесуального закону щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у не зазначенні як кваліфікуючої ознаки, - повторності у діях ОСОБА_8 , оскільки дана ознака не впливає по суті на обґрунтованість та правильність призначеного покарання, яке за своїм видом та розміром є справедливим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року, відносно ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду: