Справа 522/4390/15-К
Провадження № 1-КП/522/72/17
У Х В А Л А

13 березня 2017 року

Місцевий Приморський районний суд м. Одеси у складі

Головуючого судді ОСОБА_1

За участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000024 від 03.01.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, українки, вдови, освіта середньо-спеціальна, непрацюючої, зареєстрованої: АДРЕСА_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України.

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_6 обвинувачується, в тому, що 02 січня 2015 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, вона знаходячись у себе в дома за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , який сидів за кухонним столом, на якому знаходилась бутилка з горілкою, та вживав спиртні напої, попросила його перестати пиячити, що його обурило. На що ОСОБА_7 відповів їй грубою нецензурною лайкою, встав із за столу, та підійшов до кухонної тумби, взяв в руки роздільну дошку та чорний кухонний ніж. Після чого відкрив хлібницю, в якій був відсутній хліб, а лише бублик, що його ще більш розізлило, і він продовжив ображати ОСОБА_6 , яка в свою чергу будучи ображеною нецензурною лайкою в її адресу ОСОБА_7 схопила пляшку горілки яка стояла на кухонному обідньому столі і почала горілку виливати в кухонну мийку. ОСОБА_7 побачивши це, вихватив у ОСОБА_6 пляшку горілки та сказав, що їй прийшов кінець. Після чого ОСОБА_7 тримаючи в правій руці чорний кухонний ніж, намагався схопити ОСОБА_6 за шию, ОСОБА_6 в свою чергу відштовхнула від себе ОСОБА_7 , схопила в руки інший кухонний ніж з пластмасовою полімерною рукояткою, який знаходився на кухонній тумбі та вибігла з кухні в коридор. ОСОБА_7 кинувся в слід за нею, при цьому висловлювався в її адресу нецензурною лайкою. В коридорі, біля дверей ванної кімнати ОСОБА_7 наздогнав ОСОБА_6 , штовхнув її в спину, через що та впала на коліна. ОСОБА_6 знаходячись на колінах, тримаючи в правій руці кухонний ніж та вбачаючи загрозу для свого життя і здоров`я, перевищуючи межі необхідної оборони, з метою не підпустити до себе ОСОБА_7 , почала розмахувати ножем в його бік, а коли він наблизився до неї, вона нанесла йому ножове поранення, а саме: згідно висновку судово-медичної експертизи №22-22/2015 від 16.02.2015, у вигляді одного колото- різаного поранення лівого стегна без пошкодження великих судин і нервових стовбурів, яке згідно п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» має ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, яке не було небезпечним для життя в момент його заподіяння.
ОСОБА_7 від отриманого ножового поранення оскаженів, відскочив від ОСОБА_6 , тримаючи в правій руці кухонний ніж, висказуючись в її адресу нецензурними словами та погрожуючи їй фізичною розправою. Після чого ОСОБА_7 кинувся на ОСОБА_6 , а та в свою чергу не намагаючись втекти, підвелася на ноги, та з метою умисного вбивства, при перевищені меж необхідної оборони, нанесла йому ножове поранення, а саме: згідно висновку судово-медичної експертизи №22-22/2015 від 16.02.2015, у вигляді одного сліпого проникаючого в праву плевральну порожнину колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітини, з пошкодженням перикарда і аорти, яке за критерієм небезпеки для життя, згідно п 2.1.2. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.
Від отриманого ножового поранення ОСОБА_7 помер на місці скоєння кримінального правопорушення.
Смерть ОСОБА_7 знаходиться у прямому причинному зв`язку із вищевказаним одним сліпим проникаючим в праву плевральну порожнину колото-різаним пораненням передньої поверхні грудної клітини, з пошкодженням перикарда і аорти. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 виявився геморагічний шок.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 повністю визнала себе винною у вбивстві чоловіка, в скоєному розкаялась, однак при цьому стверджувала, що діяла в стані необхідної оборони. Крім того стверджувала, що в момент скоєння кримінального правопорушення знаходилась в стані сильного душевного хвилювання, яке було викликане ображеннями, та замахом на її вбивство з боку її чоловіка ОСОБА_7 , та вона не могла оцінити відповідність заподіяної нею шкоди, а саме удару ножем в плече, небезпечності посягання на її життя.

В судовому засіданні, в ході судового розгляду, прокурор ОСОБА_3 , що приймав участь по даному провадженню на підставі ст. 341 КПК України відмовився від підтримання державного обвинувачення по кримінальному провадженню №0000024 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, мотивуючи тим, що на даний час відсутні достатні докази для підтримання державного обвинувачення, та вичерпано усі можливості їх встановлення.

При цьому, зазначив, що 21.06.2016 р. за клопотанням захисника обвинуваченої, судом було призначено судово - психологічну експертизу у відношенні обвинуваченої ОСОБА_6 , проведення якої доручено Одеському науково - дослідному інституту судових експертиз.

Згідно висновку експерта №3680 судово-психологічної експертизи від 10.10.2016 у ОСОБА_6 рівень інтелекту відповідає середній нормі для її вікової групи. З інших особистісних особливостей слід відзначити високу ступінь ідентифікації з традиційною культурною та соціальною роллю жінки у суспільстві, низький рівень базової агресивності, прагнення слідувати нормам, прийнятим в суспільстві, підвищену емоційну ригідність, тенденцію до накопичення емоційно-негативних переживань. Підвищену емоційну ригідність, тенденція до накопичення емоційно-негативних переживань сприяли виникненню стану емоційної напруги, що закінчився агресивними діями в стані фізіологічного (кумулятивного) афекту.

ОСОБА_6 в момент скоєння інкримінованого їй злочину перебувала в стані фізіологічного кумулятивного афекту, здатного істотно вплинути на свідомість і діяльність обвинуваченої, суттєво вплинути на її здатність усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та передбачувати можливі наслідки. Стан фізіологічного кумулятивного афекту є психологічною основою юридичної категорії «Сильне душевне хвилювання».

ОСОБА_6 на момент скоєння інкримінованого їй злочину не могла оцінити співвідношення нанесеного нею удару ножем чоловіку - небезпечності посягання на її життя.

У відповідності до п.4 ст. 36 КК України «Особа не підлягає кримінальній відповідальності, якщо через сильне душевне хвилювання, викликане суспільно небезпечним посяганням, вона не могла оцінити відповідність заподіяної нею шкоди небезпечності посягання чи обстановці захисту».

Пленум Верховного суду України своєю постановою від 26 квітня 2002 року №1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» постановив:

ст. 1. При розгляді справ даної категорії судом необхідно беззастережно додержувати вимог ч.З ст. 27 Конституції України (254к/96-ВР) і ст. 36 КК (2341-14), враховуючи те, що відповідно до закону кожна особа має право на необхідну оборону від суспільно небезпечного посягання незалежно від можливості уникнути його або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

ст. 3. «Суспільно небезпечне посягання на законні права, інтереси, життя і здоров`я людини, суспільні інтереси чи інтереси держави може викликати в особи, яка захищається, сильне душевне хвилювання. Якщо в такому стані вона не могла оцінювати відповідність заподіяної нею шкоди небезпечності посягання чи обстановці захисту, її дії слід розцінювати як необхідну оборону».

ОСОБА_6 обвинувачується у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України, а саме: умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони. Із суб`єктивної сторони вбивство при перевищенні меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, вчиняється лише умисно. Необережне позбавлення життя особи, яка вчинює посягання, або злочинця, що має місце у стані необхідної оборони, злочином не визнається.

Слід мати на увазі, що особа, яка захищається, як і особа, яка затримує злочинця, внаслідок сильного душевного хвилювання, викликаного суспільно небезпечним посяганням (що часто виникає раптово), не завжди може точно оцінити відповідність заподіяної шкоди (в цьому випадку позбавлення життя особи, яка вчинила посягання, або злочинця) небезпечності посягання або обстановці затримання злочинця. У цьому випадку відповідальність за перевищення меж необхідної оборони або заходів, необхідних для затримання злочинця, виключається.

Аналізуючи обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованого їй злочину, державне обвинувачення дійшло до висновку, що вона, захищаючись від ОСОБА_7 , внаслідок сильного душевного хвилювання, викликаного суспільно небезпечним посяганням, що виникло раптово, не змогла точно оцінити відповідність заподіяної шкоди, (в даному випадку позбавлення життя ОСОБА_7 , який вчинив посягання), небезпечності посягання. А тому відповідальність ОСОБА_6 за перевищення меж необхідної оборони виключається.

Обвинувачена та її захисник адвокат ОСОБА_4 не заперечували проти відмови прокурора від пред`явленого обвинувачення та в свою чергу також просили про закриття даного кримінального провадження.

Представник потерпілого Приморської районної адміністрації ОСОБА_5 , що приймав участь по даному провадженню, після роз`яснення йому головуючим по справі положень ст. 340 КПК України висловив свою згоду та також не заперечував проти закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 . При цьому, відмовився від підтримання державного обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, посилаючись на те, що відмова прокурора ОСОБА_3 від підтримання державного обвинувачення по кримінальному провадженню №0000024 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України є обґрунтованою та законною.

Аналіз обставин встановлених в суді та доказів наданих до суду дозволяють суду прийти до висновку, що відмова прокурора ОСОБА_3 від підтримання державного обвинувачення по кримінальному провадженню №0000024 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України є обґрунтованою, а відтак необхідності закриття кримінального провадження.

При цьому, суд виходить з того, що

У відповідності до п.4 ст. 36 КК України «Особа не підлягає кримінальній відповідальності, якщо через сильне душевне хвилювання, викликане суспільно небезпечним посяганням, вона не могла оцінити відповідність заподіяної нею шкоди небезпечності посягання чи обстановці захисту».

Згідно висновку експерта № 3680 судово-психологічної експертизи від 10.10.2016 року ОСОБА_6 в момент скоєння інкримінованого їй злочину перебувала в стані фізіологічного кумулятивного афекту, здатного істотно вплинути на свідомість і діяльність обвинуваченої, суттєво вплинути на її здатність усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та передбачувати можливі наслідки. Стан фізіологічного кумулятивного афекту є психологічною основою юридичної категорії «Сильне душевне хвилювання». ОСОБА_6 на момент скоєння інкримінованого їй злочину не могла оцінити співвідношення нанесеного нею удару ножем чоловіку - небезпечності посягання на її життя.

Пунктом 15 частини 2 статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом;

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Згідно п.3 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 26 КПК України відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення тягне за собою закриття кримінального провадження, крім випадків передбачених цим кодексом.

За таких обставин, суд, з урахуванням того, що обвинувачена також просила про закриття кримінального провадження, а представник потерпілого відмовився від підтримання обвинувачення в порядку ст. 340 КПК України, вважає, що у кримінальному проваджені наявні всі передбачені Законом підстави для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, в зв`язку з відмовою прокурора від обвинувачення та закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36 КК України, ст. ст. 26, 36, 284, 337, 340, 341 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, в зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України - закрити.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 - заставу в розмірі 35000,00 /тридцяти п`яти тисяч/ гривень - після набрання ухвалою законної сили скасувати і повернути внесену суму заставодавцю.
Речові докази по справі зберігати в матеріалах справи.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області через районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення

Суддя місцевого Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .