Справа № 299/3010/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 , (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження № 11-сс/777/365/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.11.2016 про накладення арешту на майно.

Даною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000895, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, накладено арешт та заборонено відчужувати транспортний засіб автомобіль, марки "Hyundai Tucson", р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 .

Клопотання слідчого мотивоване тим, що 02.11.2016 року ОСОБА_5 за попередньою змовою з невстановленими особами, сприяв у організації незаконного переправлення двох громадян Пакистану - Амман Улі, Заїн уль ОСОБА_8 та одного громадянина Індії - Тінку через державний кордон України в країни Європи, яких близько 21:30 години 02.11.2016 року було затримано на автодорозі сполученням Хуст-Виноградів, в районі с. В. Копаня Виноградівського району на автомобілі марки "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 . Автомобіль марки "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000895 та залишено на подальше зберігання на території майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області.

В клопотанні слідчий просив накласти арешт на вищезазначений автомобіль, оскільки останній є доказом у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, у зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.

З врахуванням правових підстав та мети арешту майна, на які посилався в клопотанні слідчий, доведення ним наявності достатніх підстав вважати, що дане майно має ознаки речового доказу, передбачені у ст. 98 КПК України, як засіб вчинення кримінального правопорушення, відповідно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, а також наявності ризику відчуження майна, слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення клопотання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду від 04.11.2016 скасувати. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що 02.11.2016 року, за відсутністю будь-яких передбачених законом підстав, без надання будь-яких пояснень, він був зупинений працівниками поліції Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, належний йому автомобіль марки Hundai Tuskon реєстраційний номер НОМЕР_3 був де-факто обшуканий, а слідча дія була оформлена процесуально як Протокол огляду . Після цього його автомобіль вилучено та визнано речовим доказом. Крім цього, вказує на те, що клопотання слідчого мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено нібито він з невстановленими особами сприяв у організації незаконного переправлення трьох осіб через державний кордон України, однак жодної підозри з цього приводу йому не пред`явлено, а тому ухвала про задоволення клопотання слідчого є безпідставною.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ухвалюючи рішення про арешт майна слідчий суддя виходив з того, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, і відповідає критеріям зазначеним у ч. 2 ст.167 КПК України.

Апеляційний суд вважає такі висновки обґрунтованими та законними, оскільки з матеріалів клопотання вбачається наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль марки Hundai Tuskon р/н НОМЕР_3 , що відповідає критеріям зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України. За таких обставин слідчий суддя дійшов правильних висновків про наявність підстав, передбачених ч.2 ст.170 КПК України, для арешту цього майна.

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя правильно застосував вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України, згідно якої у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою попередження відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування. Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.

Доводи ОСОБА_5 щодо безпідставності та незаконності арешту майна, оскільки йому не повідомлено про підозру не ґрунтуються на законі, оскільки ст.170 КПК України не забороняє слідчому судді накладати арешт на майно осіб, що не є підозрюваними, обвинуваченими або такими, що несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану злочином.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не вказують на порушення слідчим суддею вимог КПК України та на наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а тому в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.11.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно без змін.

Копію ухвали направити ОСОБА_5 для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає

Судді: