В И Р О К
Іменем України
17.05.2017 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі сторін : прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 17.01.2017 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Макіївка Донецької області, мешканки АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, безробітної, розлученої, раніше не судимої;
у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.185 КК України,
УСТАНОВИВ :
Близько 00 годин 30 хвилин 13.01.2017 року ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні літньої кухні ОСОБА_5 , що розташоване на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , знаходячись у житловій кімнаті, переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з сумки від ноутбука, яка знаходилась на дивані, вчинила крадіжку грошей в сумі 2500 грн., що належать ОСОБА_5 . Із викраденими коштами з місця вчинення злочину зникла та розпорядилась ними на власний розсуд, чим спричинила останньому матеріальної шкоди на вказану суму.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 винуватою себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнала повністю, вказавши, що вчинила його за обставин, викладених вище. Пояснила, що за попередньою домовленістю із ОСОБА_5 , якому допомагала по господарству, за що мала отрмати від нього продукти харчування, прийшла додому до останнього після 00 годин ночі 13.01.2017 року в с.Кам`яногірка Жмеринського району. Там пройла до кімнати всередині літньої кухні, що була незачинена. За відсутності господаря побачила на дивані відчинену сумку від ноутбука, в одній з кишень якої вгледіла пачку грошей. Вирішила їх викрасти, розраховуючи, що ніхто не дізнається про це. Виявлені гроші в сумі 2500 грн. забрала із собою, швидко пішла звідти та одразу повернулась додому. В подальшому усі викрадені нею у ОСОБА_5 гроші вона витратила на продукти харчування та одяг для своїх дітей. У вчинному щиро розкаялася, просила її суворо не карати. Зауважила, що вона добровільно повернула потерпілому ОСОБА_5 2500 грн.
Потерпілий ОСОБА_5 , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду письмову заяву щодо розгляду даної справи без його участі, одночасно вказавши про відсутність претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої, окремо зазначивши про повне відшкодування йому завданої шкоди, при призначенні покарання ОСОБА_4 просив обрати найнижчу міру.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Обвинувачена заявила, що правильно розуміє зміст цих обставин; її позиція є істинною та добровільною.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано їх заперечень проти вказаного порядку та обсягу дослідження доказів.
При цьому суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою, належить до злочинів середньої тяжкості, не є складним та є одноепізодним; обвинувачена не має будь-яких фізичних чи психічних вад; встановлені в ході досудового розслідування обставини ніким із сторні та учасників кримінального провадження не заперечені.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачена ОСОБА_4 умисно вчинила таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, а тому вона підлягає кримінальній відповідальності за ч.1 ст.185 КК України.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують відповідальність.
Так, обвинувачена ОСОБА_4 на час вчинення даного кримінального правопорушення є особою, яка не має судимості (а.с.33); за місцем проживання характеризується позиивно та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, яких виховує самостійно (а.с.26, 27, 27-30); на обліку у лікарів психіатрів та наркологів не перебувала і не перебуває (а.с.31,32).
Ті обставини, що обвинувачена щиро розкаялася у вчиненому та активно сприяла розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування нею завданої шкоди слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. Зокрема, до таких суд не відносить зазначену у обвинувальному акті обставину щодо рецидиву злочинів за вказаних підстав відсутності попередньої судимості обвинуваченої ОСОБА_4 .
З урахуванням наведеного та приймаючи до увагу позицію потерпілого, який не вимагав суворого покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових правопорушень можливе без ізоляції її від суспільства, визнаючи достатнім застосування щодо неї передбаченого санкцією відповідної частини вказаної статті кримінального закону покарання у виді штрафу за недоцільності обрання більш тяжкого виду кримінального покарання.
Враховуючи, що в ході досудового розслідування обвинуваченій міра запобіжного заходу не обиралась, а під час судового розгляду вона не допускала порушень обов`язків щодо явки за викликом суду та наразі ніким не заявлено про обрання їй певної міри запобіжного заходу, судом не вбачається підстав для вирішення питання її застосування до набрання вироком законної сили.
Відомості про речові докази та процесальні витрати за змістом обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватою та призначити їй покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1