АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Категорія ст. 286, ч.1, КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

При секретареві ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , його представника - адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянула матеріали кримінального провадження № 0010257 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_10 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 20 травня 2016 року, яким

ОСОБА_11 , народжена ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровськ, громадянка України, з вищою освітлю, заміжня, на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_12 , працює головним експертом з правових питань в АТ Райфайзен Банк Аваль, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

визнана винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 (два) роки.

Вироком частково задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 та стягнуто із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 25 000 гривень моральної шкоди. Крім того, на користь ОСОБА_7 стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 3145 гривень 34 копійки матеріальної шкоди та 157 гривень 27 копійок моральної шкоди.

Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу захисника, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_9 засуджена за порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке вона вчинила 11 жовтня 2014 року, приблизно о 16 год. 40 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Suzuki Swift» д.н. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. А. Ахматової зі сторони вул. Урлівська в напрямку вул. Драгоманова в м. Києві, на перехресті з проспектом Григоренка, в порушення вимог п. 16.6 ПДР України проявивши неуважність у формі злочинної недбалості, під час виконання маневру лівого повороту, при зеленому сигналі основного світлофора, виїхала на зустрічний напрямок руху , не надавши дорогу мотоциклу «Kawasaki» д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , що призвело до зіткнення транспортних засобів та заподіяння водію ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Не погодившись з вироком суду, вважаючи його таким, що винесений упереджено при неповному з`ясуванні фактичних обставин справи, адвокат ОСОБА_10 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , подала апеляційну скаргу в обґрунтування якої зазначає наступне.

Висновки судових автотехнічних експертиз, які були взяті в основу рішення судом першої інстанції, де зазначено, що причиною даної ДТП, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Suzuki Swift» д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 вимогам п. 16.6 ПДР України, не відповідають фактичним обставинам справи, та не знайшли свого підтвердження в ході судового слідства, а тому, на думку апелянта, з такими висновками погодитися не можна.

Апелянт наголошує на тому, що після ДТП, що сталася 11 жовтня 2014 року, у потерпілого не було виявленого будь-яких тілесних ушкоджень у вигляді переломів, перелом тригранної кістки лівого зап`ястя діагностований потерпілому лише через три тижні після ДТП, що підтверджується досліджуваною частиною Висновків судово-медичних експертиз, а тому підстав вважати, що перелом тригранної кісти лівої кисті стався у потерпілого саме внаслідок ДТП, яка сталася 11 жовтня 2014 року відсутні.

Судом першої інстанції було проігноровано, що експертами при наданні висновків не надані відповіді на поставлені слідчим запитання, а саме не було надано висновок щодо наявності на тілі ОСОБА_7 травм, а експертами були лише проаналізовані документи кінцівок людини, особа якої лікарями не встановлювалася.

Оскільки, судом першої інстанції неповно та з порушеннями досліджені фактичні обставини справи та докази по справі, апелянт в апеляційній скарзі клопоче про дослідження доказів, що наявні в матеріалах кримінального провадження.

Підсумовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вважає вирок суду першої інстанції необґрунтованим, незаконним, та таким, що підлягає скасуванню, тому просить вказаний вирок суду першої інстанції скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрити, а у задоволенні цивільного позові ОСОБА_7 відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження у визначених межах, вислухавши виступи обвинуваченої на підтримку апеляційних вимог з уточненнями, що, на її думку, орган досудового розслідування, прокурор та суд проявили необ`єктивність та упередженість щодо неї, оскільки вона до Києва приїхала із Дніпра, а також із наполяганнями про невідповідність проведених у справі судово-медичних та автотехнічних експертиз вимогам закону щодо змісту та форми таких експертиз, посиланнями також на відмову суду у задоволенні будь-яких клопотань з її та її захисту боку, вважаючи згадані рішення суду такими, що підтверджують необ`єктивність, обвинувальний ухил та упередженість; потерпілого, його представника та прокурора - проти задоволення апеляційних вимог та на підтримку рішень суду першої інстанції, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченій,перевіривши та обговоривши доводи сторін в сукупності з матеріалами кримінального провадження і додатково наданими сторонами в апеляційне засідання відомостями та письмовими запереченнями потерпілого і його представника на апеляційну скаргу, колегія суддів визнає наступне.

Всупереч міркуванням апелянта та обвинуваченої в апеляційному засіданні, суд першої інстанції з достатньою повнотою, всебічно, об`єктивно та неупереджено дослідив надані сторонами докази, в тому числі і ті, які покладені в основу апеляційних вимог та висловлені обвинуваченою в апеляційному засіданні.

Ці докази суд повно та правильно виклав у вироку, проаналізував та оцінив у плані відносності, належності, допустимості, достовірності та достатності для висновків по суті кримінального провадження, правильно, в тому числі, визначивши і достатні межі для дослідження доказів, і на цих підставах прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_9 за описаних у вироку обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Свої висновки суд у вироку належним чином обґрунтував і вмотивував послідовними, несуперечливими внутрішньо та підтвердженими іншими доказами показаннями потерпілого ОСОБА_7 ; його дружини ОСОБА_13 про стан здоров`я чоловіка до досліджуваної події та після неї; незацікавлених у справі свідків ОСОБА_14 , який був очевидцем того, що сталося, ОСОБА_15 , причому обидва останніх свідки наполягали на тому, що водій мотоцикла ОСОБА_7 здійснював рух на дозвільний зелений сигнал світлофора, а водій автомобіля ОСОБА_16 здійснювала маневр повороту та зобов`язана була за правилами дорожнього руху пропустити мотоцикл, ОСОБА_17 ..

Суд зауважив також, що показання потерпілого і свідків відповідають об`єктивно зафіксованим у протоколі огляду місця події слідам, підтверджені результатами слідчого експерименту, медичними документами ОСОБА_7 та висновками судово-медичних і автотехнічних експертиз у кримінальному провадженні.

Твердження в апеляційному засіданні ОСОБА_9 про необ`єктивне та упереджене ставлення до неї органу досудового розслідування і суду першої інстанції через її походження з Дніпра є лише її здогадом та припущенням, які нічим не підтверджені, а тому не можуть бути взяті до уваги колегією суддів.

Спроби апелянта та обвинуваченої підірвати довіру суду до доказового значення висновків експертів - судових медиків з посиланнями на висновки спеціалістів в галузі судової медицини, які цими спеціалістами були надані з ініціативи сторони захисту, судова колегія відхиляє як неспроможні, оскільки вивчення тексту згаданих висновків спеціалістів, всупереч міркуванням сторони захисту, не спростовує висновків первинної судово-медичної експертизи, які, до того ж, підтверджені в подальшому висновками комісії експертів судових медиків, які наполягали на правильності цих висновків і в засіданні суду першої інстанції, в тому числі і після заслуховування доводів сторони захисту.

Суд першої інстанції вірно визнав висновки згаданих експертиз, проведених з ініціативи обвинувачення в ході досудового розслідування достовірними, бо вони зроблені незацікавленими у справі, висококваліфікованими експертами - судовими медиками, після попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві висновки, в експертній установі, на підставі ретельного вивчення медичної документації ОСОБА_7 та матеріалів кримінального провадження.

При цьому експертам були відомі доводи сторони захисту, в тому числі і в частині не виявлення при первинно проведеній рентгеноскопії ушкоджених ділянок тіла потерпілого, в тому числі в районі лівої кисті, перелому тригранної кістки лівої кісті з незначним зміщенням, який був у подальшому у нього виявлений при комп`ютерній томографії та підтверджений результатами таких же лікарських досліджень.

Ці гадані суперечності експерти переконливо обґрунтували у своїх висновках, а також і в поясненнях, наданих суду першої інстанції безпосередньо, складністю діагностування саме такого ушкодження через наявність значної кількості дрібних кісток на місці рентгеноскопічної зйомки, дуже незначними шириною перелому та зміщенням уламків.

До того ж, порівнюючи результати згаданих вище рентгеноскопії та кількох, протягом тривалого часу, комп`ютерних томографічних досліджень, експерти акцентували увагу на періоди утворення кістково-травматичних змін у місці перелому, інтенсивність формування кісткової мозолі і на цих підставах категорично заперечили можливість утворення вказаного тілесного ушкодження у потерпілого за інших обставин та в інший час, ніж в результаті дорожньо-транспортної події 11 жовтня 2014 року.

Навпаки, спеціалісти - судові медики, на яких посилається сторона захисту, ці висновки не спростували, а лише визнали малоймовірним, хоча й не виключеним, утворення комплексу саме таких тілесних ушкоджень, з урахуванням перелому, розриву, синців та саден, виявлених у потерпілого. в результаті одноразового падіння після зіткнення транспортних засобів,тобто ці міркування спеціалістів не підривають довіри до згаданих вище висновків експертів.

Надуманими є і спроби сторони захисту відхилити вказані вище висновки експертів через, на їх думку, неналежність з посиланнями на невідомий характер походження рентгеноскопічних та комп`ютерних томографічних знімків, зроблених, як твердить захист, "невідомим лікарями, невідомій особі", які надавались органом досудового розслідування на дослідження експертам.

В апеляційному засіданні потерпілий чітко підтвердив свої пояснення, надані на досудовому розслідуванні і в суді першої інстанції щодо обставин його звернень до лікарів: спочатку медичного центру "Медісвіт", потім медичного центру "Борис", обставин виконання лікарями згаданих вище досліджень, їхні пояснення з приводу результатів цих досліджень, а також і те, що надані лікарями матеріали він на вимогу слідчого передавав останньому для проведення експертиз і готовий надати ці ж матеріали в будь-який момент, бо зберігає їх у себе.

В описових частинах висновків судово-медичної та комісійної судово-медичної експертизи чітко вказано, що слідчим на дослідження були надані медичні документи ОСОБА_7 саме з медичних центрів "Медісвіт" та "Борис", отже будь-яких реальних підстав сумніватися в належності, допустимості, достовірності вказаної медичної документації нема та не наведено таких підстав стороною захисту.

Не відповідають матеріалам кримінального провадження і спроби сторони захисту поставити під сумнів правильність висновків первинної та нової судової автотехнічної експертизи, які категорично стверджують, що дії водія ОСОБА_7 у досліджуваній дорожній ситуації відповідали вимогам Правил дорожнього руху і в цій ситуації він був позбавлений технічної можливості запобігти зіткненню; натомість дії водія ОСОБА_16 у цій дорожній ситуації не відповідали вимогам п.16.6 Правил дорожнього руху України, що й перебуває у прямому причинному зв`язку з наслідками, що сталися.

Ці висновки суд першої інстанції правильно визнав відносними, допустимими, належними, достовірними не лише тому, що вони узгоджувалися з рештою, вказаних вище доказів, а й тому, що вони надані високо кваліфікованим експертом належної експертної установи, який встановленим порядком отримував офіційне завдання на проведення експертних досліджень, що прямо вказує на його незацікавленість у справі, неупередженість та безсторонність, після попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві висновки та вивчення необхідних матеріалів кримінального провадження, в тому числі протоколів огляду місця події, слідчого експерименту, пояснень потерпілого, обвинуваченої та свідків, вивчення довідки щодо режиму роботи світлофорів на цьому перехресті тощо. При цьому експерт керувався сучасними науково обґрунтованими методиками, досить повно і правильно виклав в актах експертиз хід дослідження, доказово обґрунтував і переконливо вмотивував прийняті рішення.

Посилання ж сторони захисту на те, що у цьому випадку експерт робив свої висновки виходячи з участі в досліджуваній події мотоцикла не тієї назви, яка зафіксована у документах ОСОБА_7 , хоча й слушні, але у цьому конкретному випадку безпредметні, бо дослідженню підлягали, і реально були досліджені не такі обставини, на які можуть вплинути назви транспортних засобів, їх технічні характеристики, зокрема вага, конфігурація та інші тому подібні, а обставини перетину перехрестя та дії конкретних водіїв при цьому.

На підставі вказаного вище, судова колегія визнає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив надані сторонами докази, вірно визначив необхідний і достатній обсяг доказування, а тому посилання сторони захисту на незадоволення низки клопотань на досудовому розслідуванні і при судовому розгляді не приймає до уваги, бо будь-яким чином вплинути на правильність висновків суду першої інстанції по суті кримінального провадження задоволення цих клопотань не могло.

Отже, розглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційних вимог, визнаючи вирок суду відносно ОСОБА_9 законним, обгрунтованим, вмотивованим та справедливим, не знаходячи приводів та підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів відмовляє в задоволенні апеляційної скарги.

В силу викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 20 травня 2016 року відносно ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вказаний вирок суду першої інстанції, - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, може бути оскаржена касаційним порядком до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців від дня її проголошення.

Судді: