Придніпровський районний суд м.Черкаси
У Х В А Л А

06 грудня 2016 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси ОСОБА_1 , за участю

прокурора ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання про арешт майна старшого слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0000341 від 22.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч.2 ст. 189 КК України,

в с т а н о в и в:

У клопотанні зазначено, що встановлені під час досудового розслідування докази стали підставою для повідомлення 01.12.2016 ОСОБА_6 про підозру вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

За відомостями підозри ОСОБА_6 , в період з липня 2016 року по 30.11.2016, діючи повторно, разом та за попередньою змовою з іншими, невстановленими на цей час особами, реалізуючи свій умисел направлений на вимагання грошових коштів з застосуванням насильства до потерпілого та з погрозою застосування насильства, вимагав передачі грошових коштів від ОСОБА_7 та ОСОБА_8

30.11.2016 під час затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України та особистого його обшуку було виявлено та вилучено мобільний телефон Самсунг ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 у чохлі чорного кольору без сім картки, грошові кошти в сумі 3225 грн., картка клієнта VIRUS ТРЦ Плазма за № НОМЕР_3 , монета з написом «Пить» «Не пить», банківська картка «Універсальна Приватбанк» № НОМЕР_4 .

Слідчий просить накласти арешт на майно ОСОБА_6 , а саме на мобільний телефон Самсунг ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 у чохлі чорного кольору без сім картки, грошові кошти в сумі 3225 грн., на банківську картку «Універсальна Приватбанк» № НОМЕР_4 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, вказав на необхідність такого заходу, пояснив, що мобільний телефон використовувався підозрюваним для зв`язку з співучасниками для надання вказівок та отримання інформації, гроші можливо отримані підозрюваним злочинним шляхом, а на банківську картку підозрюваний або його пособники перераховували кошти, які отримані злочинним шляхом, з метою їх приховування.

Захисники адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заперечували проти арешту зазначеного майна, вказали, що слідчий пропустив строк для звернення з відповідним клопотанням, який спливає на наступний день після вилучення майна. Також зазначили, що все перелічене майно не є речовим доказом, санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_6 не передбачає спеціальну конфіскацію, а також конфіскацію як вид покарання, також зауважили, що це майно не можливо використати з метою відшкодування шкоди.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисників, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що заявлене клопотання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною першою статті 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При вирішенні питання про арешт телефону Самсунг ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 враховано те, що цей телефон міг бути використаний для розмов як з особою на прізвисько « ОСОБА_9 » 28.11.2016 після отримання останнім грошей від потерпілої в сумі 20000 грн. та і з ОСОБА_10 , який 30.11.2016 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 34 000 грн., про що як в першому випадку так і в другому (згідно підозри ОСОБА_6 ) в режимі голосової телефонії було повідомлено виконавцями останнього.

Слідчий суддя погоджується із стороною захисту, що інформацію про з`єднання телефонного номеру абонента можливо отримати за допомогою номеру сім карти, однак звертає увагу на знаходження можливої інформації, яка може зберігатися в телефонній книжці телефону, а також у СМС повідомленнях. Така інформація на думку слідчого судді відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Не підлягають арешту грошові кошти в сумі 3225 грн., так як мета арешту відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України прокурором не доведена.

З приводу арешту банківській карки «Універсальна Приватбанк» № НОМЕР_4 клопотання також не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Ба?нківська платі?жна ка?ртка це є пластикова пластина, яка використовується для ідентифікації її користувача (власника), для способу фіксації інформації і як аналог платіжних засобів. Ідентифікування забезпечується нанесенням на картку її номера, строку дії, та прізвища, ім`я і зразка підпису власника картки, і/або інших ідентифікаційних даних. Власником картки є банк-емітент, що випустив картку. А тому дотримуючись принципу диспозитивності (слідчий просив накласти арешт саме на банківську картку), а також враховуючи що вона не містять слідів кримінального правопорушення, а також в зв`язку з недоведеністю мети забезпечення кримінального провадження (ч.2 ст. 170 КПК України) слідчий суддя не знаходить підстав для її арешту.

На думку слідчого судді, якщо слідчий, прокурор має на меті перевірити рух коштів на цьому рахунку, він не позбавлений права звернутись з відповідним клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів на підставі ст. ст. 159-165 КПК України.

Зауваження захисників щодо неправомірності заявленого клопотання у зв`язку з пропуском строку звернення з ним до суду не є підставою для відмови у задоволенні такого клопотання, оскільки нормами КПК України строк для подання клопотання про арешт майна встановлений виключно для визначення терміну утримання тимчасово вилученого майна.

Таким чином слідчий суддя встановив необхідність такого арешту лише щодо телефону при наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а також врахував відсутність негативних наслідків такого заходу забезпечення кримінального провадження, що дає підстави для часткового задоволення клопотання.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-175 КПК України,

у х в а л и в:

Клопотання задоволити частково.

Накласти арешт на телефон Самсунг ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 у чохлі чорного кольору без сім картки.

Місцем зберігання арештованого майна визначити кімнату зберігання речових доказів СУ ГУНП в Черкаській області, за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 189.

Гроші в сумі 3225 грн., банківську карку «Універсальна Приватбанк» № НОМЕР_4 негайно повернути особі, у якій вони вилучені.

Копію ухвали після її постановлення вручити слідчому, прокурору, стороні захисту.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором, але може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1