печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала клопотання адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ІНТЕР ФРУТ» про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ІНТЕР ФРУТ» адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001129.
В обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.07.2017 року було задоволено клопотання у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001129, та, серед інших суб`єктів господарської діяльності, накладено арешт на кошти, які у безготівковому вигляді знаходяться на банківських рахунках «ТД ІНТЕР ФРУТ» () № НОМЕР_1 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), № НОМЕР_2 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), № НОМЕР_1 (840-ДОЛАР США) відкритих в АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005).
Вказує, що висновки слідчого судді про наявність підстав для арешту грошових коштів на рахунках товариства не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки слідчим не надано жодних доказів на обґрунтування твердження щодо участі ТОВ «ТД ІНТЕР ФРУТ» в фіктивних фінансово-господарських операціях. Зазначає, що підозра службовим особам ТОВ «ТД ІНТЕР ФРУТ» не пред`явлена, а кошти, які містяться на арештованих рахунках, отримані товариством в результаті здійснення правомірної господарської діяльності. Окремо також звертає увагу на те, що в клопотанні слідчого не наведено обґрунтування та не надано належних доказів відповідності грошових коштів на рахунках ТОВ «ТД ІНТЕР ФРУТ» критеріям, встановленим ст. 98 КПК України та не доведено підстав для застосування до товариства заходів кримінально-правового характеру. Застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є явно неспівмірним з обмеженням ТОВ «ТД ІНТЕР ФРУТ» права користування та розпорядження коштами, оскільки зумовлює блокування господарської діяльності підприємства, неможливість виплати заробітної плати працівникам та виконання господарських зобов`язань, сплати податків та погашення платежів. Вважає, з огляду на ст. 170 КПК України, що арешт було накладено необґрунтовано та безпідставно, а вжитий захід кримінального провадження перешкоджає правомірній діяльності товариства, що в цілому обумовлює необхідність його скасування.
В судовому засіданні представник ТОВ «ТД ІНТЕР ФРУТ» адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених в ньому підстав, просив його задовольнити.
Слідчий, за клопотанням якого накладено арешт на майно, в судове засідання не з`явився, повідомлений про день, місце і час розгляду клопотання належним чином, тому, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 174 КПК України, слідчим суддею визнано можливим розгляд клопотання за його відсутності.
Згідно з ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника товариства - адвоката ОСОБА_3 , дослідивши в нарадчій кімнаті матеріали клопотання дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Таким чином, виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.
Як вбачається з ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.07.2017 року, досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб, у тому числі службових осіб ряду суб`єктів господарювання, за пособництва посадовців органів Державної фіскальної служби України, використовуючи надане їм службове становище, у власних корисних інтересах та інтересах третіх осіб, організували протиправний фінансовий механізм, направлений на незаконне переведення безготівкових грошових коштів у готівку, зменшення податкового навантаження на суб`єкти господарювання шляхом безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ, з метою розкрадання державних коштів та ухилення від сплати податків.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.07.2017 року задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури міста Києва юриста 2 класу ОСОБА_4 та, серед інших суб`єктів господарської діяльності, накладено арешт на кошти, які у безготівковому вигляді знаходяться на банківських рахунках «ТД ІНТЕР ФРУТ» () № НОМЕР_1 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), № НОМЕР_2 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), № НОМЕР_1 (840-ДОЛАР США) відкритих в АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005).
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Натомість, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали від 07.07.2017 року про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.
Зокрема, згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При накладенні арешту на грошові кошти, які перебувають на рахунках ТОВ «ТД ІНТЕР ФРУТ», слідчим суддею, з огляду на дані досудового розслідування в кримінальному провадженні, було встановлено наявність достатніх правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, з метою забезпечення можливості конфіскації майна та спеціальної конфіскації, а саме те, що грошові кошти на рахунку ТОВ «ТД ІНТЕР ФРУТ» відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. Відповідно до ч. 5 ст. 170 КК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Проте, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, слідчим не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів на підтвердження того, що арештоване майно було одержане злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є предметом злочину.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, та з матеріалів провадження вбачається, що на момент розгляду клопотання відсутні дані про те, що ТОВ «ТД ІНТЕР ФРУТ» або його посадові особи причетні до вчинення злочину з приводу якого проводиться досудове розслідування у вищенаведеному кримінальному провадженні, в межах якого був накладений арешт, а комусь з службових осіб повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч.4 ст.368 КК України, не заявлено цивільного позову у порядку, встановленому ст. 128 КПК України, що спростовує посилання слідчого про накладення арешту з метою забезпечення можливості конфіскації майна та спеціальної конфіскації, відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням та є необхідною умовою досягнення дієвості кримінального провадження.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з викладеного, враховуючи пояснення особи, що подала клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, а наданими матеріалами доведено відсутність підстав для арешту грошових коштів, а також ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ІНТЕР ФРУТ» та скасувати арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках відкритих в АТ «УкрСиббанк».
За таких обставин, керуючись ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ІНТЕР ФРУТ» про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року у справі № 757/38941/17-к у кримінальному провадженні №0001129, а саме на кошти, які у безготівковому вигляді знаходяться на банківських рахунках «ТД ІНТЕР ФРУТ» () № НОМЕР_1 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), № НОМЕР_2 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), № НОМЕР_1 (840-ДОЛАР США) відкритих в АТ «УкрСиббанк» МФО 351005.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1