печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2017 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернулася до Печерського районного суду міста Києва та просила скасувати арешт автомобіля Тойота Кемрі 2012 року випуску, номер та серія НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 на праві власності, накладений згідно ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 липня 2016 року у справі номер 752/11157/16-к. Адвокат посилалась на таке: ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2016 року накладено арешт на вказаний автомобіль з забороною на відчужена на рухом майно, що належить ОСОБА_5 на праві приватної власності. Як вбачається з ухвали слідчого судді клопотання прокурора мотивовано тим, що санкція ч.4 ст. 368 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_6 передбачає конфіскацію майна. А також спеціальну конфіскацію як вид покарання, також зазначено, що у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що вказане майно може бути придбано за кошти, одержані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_6 та про які знала його дружина ОСОБА_5 та, крім того, арешт майна необхідний для подальшого можливого відшкодування завданих злочинами збитків. Адвокат зазначає, що арешт, накладений на автомобіль, має бути скасовано, оскільки не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. При розгляді вказаного клопотання слідчим не надано достатньо доказів для задоволення його клопотання про накладення арешту на вказаний автомобіль.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримала клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те. що арешт вказаного автомобіля накладений у зв,язку з можливою конфіскацією майна підозрюваного у разі доведеності його вини.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, надані до клопотання, заслухавши пояснення учасників судового засіданні, прийшов до наступного: 19 липня 2016 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва накладено арешт на автомобіль «Toyota camry» 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . На час розгляду вказаного клопотання будь-які судові спори щодо зазначеного майна відсутні, а право власності заявника на арештований автомобіль ніхто не оскаржує. Вказаний автомобіль не є речовим доказом, не знаходиться у розшуку. Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 131 Кримінально процесуального кодексу України (надалі КПК України), є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним. Порядок скасування арешту майна встановлюється статтею 174 КПК України. Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено не обґрунтовано. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа за клопотанням якої було арештовано майно. Необхідність скасування накладення арешту майна можуть обумовити такі обставини: відшкодування підозрюваним, обвинуваченим завданої ним шкоди, з метою забезпечення відшкодування якої був накладений арешт; зміна кваліфікації дій підозрюваного, обвинуваченого на статтю Кримінального кодексу, санкція якої не передбачає додаткового виду покарання у вигляді конфіскації майна, якщо арешт майна був накладений саме з метою її забезпечення; помилкове накладення арешту на майно осіб, які не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії. Крім того, під час розгляду вказаного клопотання встановлено, заявник є єдиним, законним власником вказаного автомобіля, що підтверджується технічним паспортом, а також відсутністю спорів щодо права власності. Але вказаний автомобіль придбаний подружжям ОСОБА_7 під час зареєстрованого шлюбу, до часу вчинення кримінального правопорушення, щодо скоєння якого пред,явлено повідомлення про підозру. Тобто у відповідності до вимог СК України у разі відсутності спору між ними, на вказаний автомобіль подружжя ОСОБА_7 мають рівні права, тобто по 1/2 частині кожний. У свою чергу арешт є помилково накладеним на 1/2 частину вказаного автомобіля, яка належить заявникові ОСОБА_5 . Даних про те. що вказаний автомобіль придбано за кошти, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та про що було відомо заявникові, слідчому судді не надано. Арешт на автомобіль накладено в тому числі в цілях забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна, що належить ОСОБА_6 у разі доведеності його вини у судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження. Поміж іншого з тих причин, що був застосований щодо особи, яка не має статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несе за законом матеріальну відповідальність за їх дії арешт підлягає скасуванню. У судовому засіданні не встановлено, що вказаний автомобіль є засобом скоєння кримінального правопорушення, тому підстав вважати, що мають місце підстави для застосування спеціальної конфіскації немає. Аналогічної думки притримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своєму Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року погоджується із вказаною позицією та зазначає що: «Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Аналогічне питання розглядалося Верховним судом України в постанові № 6-26цс13 від 15 березня 2013 року, предметом перегляду якого стала суперечка за позовом власника про звільнення майна з-під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження. При розгляді вище зазначеної справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване в процесі кримінального провадження майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, розглядаються заяви на правильність арешту майна. Заявник є добросовісним набувачем 1/2 частини вказаного автомобіля, це її право власності ніким не оспорюється, а відповідно до ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача. Відтак, жодних підстав вважати, що не застосування заборони розпоряджатися та використовувати вказане майно може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, немає.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розгляду чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

На час розгляду справи досудовим слідством не встановлена причетність заявника до злочинних дій, які являються об,єктом кваліфікації у кримінальному провадженні. Крім того, у судовому засіданні слідчий не заперечував, що вказаний автомобіль не є предметом злочину, власник 1/2 частини автомобіля немає будь-якого процесуального статусу у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для продовження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту 1/2 частини вказаного автомобіля, що належить заявникові.

На підставі ст. ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт 1/2 частини автомобіля «Toyota camry» 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_6 , накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 липня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя