АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/790/1915/16 Суддя доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«01» грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді суддів при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2016 року про задоволення клопотання старшого слідчого з ОВС третього відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2016 року задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС третього відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_8 . Продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27 в межах строку досудового розслідування строком на 60 днів, тобто до 20 січня 2017 року, без визначення застави.

З вищевказаного клопотання слідчого вбачається, що в 2016 році, точну дату слідством не встановлено, ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , незаконно виготовляв та збував алкогольні напої з недоброякісної сировини, яка становить загрозу для життя і здоров`я людей, що призвело до отруєння та смерті людей.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 204 КК України, - незаконне виготовлення та збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв з недоброякісної сировини, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей та призвело до отруєння та смерті людей.
За даним фактом порушено кримінальне провадження за ч.3 ст. 204 КК України.
29 вересня 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 204 КК України, яка обґрунтована протоколами допиту свідків, протоколами допиту підозрюваних, протоколами обшуків та оглядів.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2016 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів, тобто до 27 листопада 2016 року.
Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 тяжкого злочину, неможливість завершення досудового розслідування до вказаної дати, у зв`язку з необхідністю виконання ряду слідчих та процесуальних дій, існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, просив суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 до чотирьох місяців, тобто до 23 січня 2017 року, без визначення застави.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2016 року, захисником підозрюваного ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою призначити запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Посилається на неповне дослідження обставин, що мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, порушення вимог кримінального процесуального закону, недоведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує на відсутність обґрунтованої підозри та відсутність доказів, що свідчать про винуватість підозрюваного. Судом не було взято до уваги того факту, що на утриманні підозрюваного перебуває неповнолітня дитина, яка страждає на бронхіальну астму, та дружина, яка є інвалідом дитинства, страждає на серцеве захворювання.

Під час апеляційного розгляду матеріалів судового провадження захисник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, апеляційну скаргу задовольнити.

Прокурор ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судової справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення клопотання та продовження строку тримання підозрюваного під ватрою в межах строку досудового розслідування на 60 днів до 20 січня 2017 року, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, необхідності проведення органом досудового розслідування ряду слідчих та процесуальних дій та наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також слідчим суддею встановлено та надано в сукупності оцінку даним про особу підозрюваного, тяжкість покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, наявність постійного місця проживання та соціальних зв`язків.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Під час розгляду матеріалів кримінального провадження встановлено, що в провадженні СУ ФР ГУ Міндоходів у Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0003695, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 199, ч.3 ст. 204 КК України (аркуші м.с.п. 8-22).
29 вересня 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 204 КК України (аркуші м.с.п. 33, 34).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2016 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 27 листопада 2016 року (аркуші м.с.п. 52-54).
Постановою прокуратури Харківської області від 11 листопада 2016 року продовжено строк досудового розслідування в кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 23 січня 2017 року (аркуші м.с.п. 55-59).
Під час розгляду матеріалів судового провадження в суді першої інстанції ОСОБА_6 причетність до інкримінованого кримінального правопорушення не визнав, посилався на необґрунтованість підозри.
Що ж стосується викладених в апеляційній скарзі стороною захисту доводів щодо необґрунтованості підозри, то з огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", колегія суддів вважає необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 вищевказаного кримінального правопорушення встановлена слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколами допиту підозрюваних ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколами обшуків гаражів, квартири та протоколом огляду оголошення.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 стосовно недоведеності вини останнього та відсутності в матеріалах судового провадження доказів, що свідчать про вину підозрюваного, то вони на даній стадії досудового розслідування не можуть бути розцінені в якості таких, що свідчать про необґрунтованість пред`явленої підозри та наявність підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, питання доведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не підлягають вирішенню на стадії розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу. Суд позбавлений можливості надавати оцінку правовій кваліфікації дій підозрюваного та винуватості, оскільки вказані доводи сторони захисту на даній стадії підлягають оцінці органами досудового розслідування в ході розслідування кримінального провадження та судом в ході його розгляду по суті.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Чеботар проти Молдови», № 35615/06, від 13 листопада 2007 року, п. 48, судом було зазначено, що для того щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданим у відповідності до ст. 5 § 1 (с), поліція не повинна мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Так само необов`язково, щоб затриманій особі в подальшому було пред`явлено обвинувачення або ця особа постала перед судом. Метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання.
ОСОБА_6 раніше не судимий, має неповну вищу освіту, постійне місце роботи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має дитину 2001 року народження.
ОСОБА_6 пред`явлено підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.
Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 вищевказаного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості доводів клопотання та наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1,3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.
Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Судом надано оцінку не лише тяжкості обвинувачення як обґрунтуванню продовження строку тримання під вартою, але й визначено ризики, що існують станом на час розгляду, що відповідає вимогам практики Європейського суду з прав людини і нормам КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя не вийшов за межі строку досудового розслідування та враховував вимоги дотримання розумного строку тримання під вартою, продовжив строк тримання під вартою на 60 дні, що відповідає загальним положенням щодо розумних строків, викладених у правовій позиції Європейського суду з прав людини в рішенні у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

В рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року судом визначено, що будь-яка система обов`язкового тримання під вартою не сумісна за визначенням зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути крім всього, переконливо доведена наявність конкретних обстави, які переважають правило поваги до особистої свободи.
Таким чином, колегія суддів не вбачає будь-яких правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Що ж стосується оцінки доводів апеляційної скарги щодо недоведеності ризиків в кримінальному провадженні, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. ОСОБА_6 пред`явлено підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Таким чином тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у сукупності з іншими даними про особу останнього спростовує доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність ризиків у кримінальному провадженні. Наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, хоча і заслуговують на увагу, проте суттєво ризики у кримінальному провадженні не зменшує.
Також колегія суддів вважає недоведеними стороною захисту доводи щодо незадовільного стану здоров`я дитини підозрюваного, наявності інвалідності у дружини та незадовільного стану її здоров`я, який унеможливлює виконання нею батьківських обов`язків по догляду за дитиною та її вихованню.
Що ж стосується застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, то колегія суддів дійшла висновку щодо неможливості його застосування з тієї підстави, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти доведеним органом досудового розслідування ризикам.
За викладених обставин у їх сукупності, враховуючи необхідність проведення органом досудового розслідування певних слідчих та процесуальних дій, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 392, 404, ч.3 ст. 407, ст.ст. 418, 419, 422, 423, ч.4 ст. 424 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2016 року про задоволення клопотання старшого слідчого з ОВС третього відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, раніше не судимого, фактично мешкаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити без змін
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.4 ст. 424 КПК України.

Головуючий суддя: Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4