УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст. 170 КПК україн Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2016 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
володільця майна: ОСОБА_7 ,
представника
володільця майна: ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матерілали кримінального провадження за апеляційною скаргю ОСОБА_8 в інтересах володільця майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 03 листопада 2016 року про арешт майна,-
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 03 листопада 2016 року накладено арешт на автомобіль марки «Мерседес» модель «220 С», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який вилучений при огляді місця події 02 листопада 2016 року, і знаходиться на штрафмайданчику Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області за адресою: м. Житомир, вул. Л.Українки, 17.
Як на підставу прийняття такого рішення слідчий суддя послався на те, що автомобіль марки «Мерседес» модель «220 С», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 є безпосереднім предметом вчинення кримінального правопорушення.
В апеляційній скарзі представник володільця майна ОСОБА_7 ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати. Постановити нову ухвалу. Відмовити у накладенні арешту на майно «MERCEDES-BENZ» «E-200» д.н.з. « НОМЕР_2 ». Зобов`язати слідчого повернути законному власнику ОСОБА_7 автомобіль «MERCEDES-BENZ» «E-200» д.н.з. « НОМЕР_2 ». Посилається на те, що ухвала постановлена з суттєвими порушеннями норм КПК України. Вилучений автомобіль належить не підозрюваному у вчиненні злочину ОСОБА_9 , а його знайомій ОСОБА_7 . З моменту вилучення ТЗ і по теперішній час ОСОБА_7 має статус свідка, а не підозрюваної, а тому вважає, що на неї не розповсюджуються норми ст. 167 КПК України. Про розгляд клопотання власницю майна ОСОБА_7 не повідомляли. Розгляд клопотання відбувався без її участі. Про постановлену ухвалу дізналася лише 05 грудня 2016 року. На даний час немає потреби в подальшому утриманні транспортного засобу, так як проведені всі слідчі дії та експертні дослідження. Крім того, дані автомобіля зазначені в ухвалі не відповідають дійсності, в резолютивній частині ухвали не визначено обмеження використання чи розпорядження транспортним засобом.
ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу. Додатково пояснила, що автомобіль вона придбала у громадянина Польщі за довіреністю, однак на теріторії України його не зареєструвала, надала вказаний автомобіль у тимчасове користування своєму знайомому ОСОБА_9 для заробітку, та не була обізнана про його використання із злочинною метою. У зв`язку з чим на її автомобілі були вилучені декілька державних номерів, не знає.
В судовому засідання представник ОСОБА_7 , підтримавши апеляційну скаргу та пояснення ОСОБА_7 , також посилався на вісуність необхідності утримання автомобіля на штраф майданчику та можливості передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання ОСОБА_7 як його володільцю.
Прокурор в судовому засідання заперечив проти задоволення апеляційної скарги, пояснивши, що арешт було накладено на вказаний автомобіль як на речовий доказ по кримінальному провадженню порушеному за ч.1 ст. 185 КК України, а саме як на знаряддя злочину, оскільки а вказаному автомобілі підозрюваний залишив місце вчинення злочину, крім того при огляді автомобіля було встановлено, що на ньому прикріплені державний номер з іншого транспортного засобу та наявні декілька інших держаних номерних знаків, що дає підстави вважати, що вказаний автомобіль міг використовуватися при вчиненні інших кримінальних правопорушень. Крім того у нього викликає сумнів законність володіння даним автомобілем ОСОБА_7 , враховуючи той факт, що а транспортний засіб не зареєстровано на території України. З даним автомобілем проводяться слідчі дії, призначені відповідні експертні дослідження. Вказані обставини виключають можливість скасування ухвали слідчого суді про накладання арешту та, а також можливість передачі автомобіля на відповідальне зберігання ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасніцків судового розгляду, перевіривши судове рішення відповідно до вимог ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги, колегія судді вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна відповідно до частини 2 статті 173 КПК України слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався в повній мірі.
При цьому слідчим доведена необхідність накладення арешту на автомобіль, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Крім того слід також зазначити, що з матеріалів, доданих до апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_7 володіє вказаним транспорним засобом за довіреністю, виданною власником ОСОБА_13 громадянином Польщі, яка надає ОСОБА_7 лише право користування автомобілем, при цьому з поясненнь самої ОСОБА_7 бачається, що після ввезення вказаного автомобіля на теріторію України вона його не зареєструвала у відповідності до законодавства України та не може в такому випадку відповідати у повному обсязі за його збееження, оскільки власник данного майна не буде обтяжений будь-якими забов`язанням щодо його збереженння та перебування на теріторії України.
З пояснень прокурора вбачається, що даний транспортний засіб визнано речовим доказом по кримінальному провадженню, з ним о теперешнього часу проводяться необхідні слідчі дії.
З огляду на викладене підстав для відмови у задоволенні копотання слідчого про накладення арешту на даний автомобіль , як і для передачі вказаного автомобіля на відповідальне зберігання володільцю за довіреністю ОСОБА_7 на даний час немає.
Ухвала слічого судді є законною та обгрунтованою.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах володільця майна ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 03 листопада 2016 року - без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: