Єдиний унікальний номер 219/412/15-к Номер провадження 11-кп/775/596/2017

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 11-кп/775/596/2017 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер: 219/21/2016 Доповідач: ОСОБА_2

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в місті Бахмуті в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

в режимі відео конференції :

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001005 від 25.11.2014 року за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 травня 2016 року, яким:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берестове Артемівського району, Донецької області, громадянина України, раніше не судимого, має малолітню дитину ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до арешту працюючого ПНВК «Інтербізнес» налагоджувальником, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки; стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 200 000,00 гривень ( двісті тисяч гривень); стягнуто процесуальні витрати, вирішено питання щодо речових доказів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_12 24 листопада 2014 року, близько 22.00 год., діючи в порушення вимог п.п. 2.9(а), 21.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких: водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі обладнаному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб вони не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення, керуючи на достатніх правових підставах, технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перевищуючи допустиму норму перевезення пасажирів, перевозячи пасажирів у кількості 6 осіб, рухався по проїжджій частині автодороги сполученням «Танюшівка Старобільськ Артемівськ» в Артемівському районі Донецької області з боку м. Старобільська в напрямку м. Артемівська.

В напрямку руху, проїжджаючи ділянку шляху, розташованого на 168км+220 м, водій ОСОБА_12 , діючи в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; належним шляхом не стежачи за дорожньою обстановкою та не реагуючи на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення дорожньо-транспортної події, не переконався в безпеці свого руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого скоїв зіткнення з нерухомим вантажним бортовим автомобілем марки «КАМАЗ 53211», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом марки «СЗАП 83571», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , котрий стояв біля правого краю проїжджої частини, після чого водій ОСОБА_12 зник з місця події. Контактування транспортних засобів відбулось правою передньої частиною автомобіля марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з лівою задньою частиною причепа марки «СЗАП 83571», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

В результаті вказаної дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_14 була смертельно травмована та їй спричинені наступні тілесні ушкодження: садно правого колінного суглобу, синці обличчя, забійна рана обличчя, множинні перелами кісток основи черепу та кісток обличчя, крововилив під оболонки та в речовину головного мозку з ділянками його розтрощування. Причина смерті гр. ОСОБА_14 є крововилив під оболонки та в речовину головного мозку, обумовлений тупою травмою голови з множинними переламами кісток черепу та обличчя.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_15 був смертельно травмований та йому спричинені наступні тілесні ушкодження: садна обличчя, правого стегна, забійні рани голови, множинні перелами кісток черепу та кісток обличчя, перелами кісток правого передпліччя та правого стегна, крововилив під оболонки та в речовину головного мозку з ділянками його розтрощування. Причиною смерті гр. ОСОБА_15 є крововилив під оболонки та в речовину головного мозку, обумовленого тупою травмою голови з множинними переламами кісток черепу та обличчя.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_16 був смертельно травмований та йому спричинені наступні тілесні ушкодження: садна обличчя, живота, правої та лівої кисті, обширні рани голови та грудної клітини з ушкодженням легенів та травматичною ампутацією речовини головного мозку, множинні перелами кісток черепу, кісток обличчя та ребер, грудини, правої та лівої ключиці, кісток правого передпліччя. Причиною смерті гр. ОСОБА_16 є розтрощення голови, грудної клітини з ушкодженням речовини головного мозку та легенів внаслідок тупої травми.

Допущені водієм ОСОБА_12 порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події і суспільно-небезпечними наслідками у вигляді смерті пасажирів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

З даним вироком не погодилась потерпіла ОСОБА_9 та подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить частково скасувати вирок суду, ухвалити новий, яким ОСОБА_12 призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Свої вимоги мотивує тим, що призначене покарання не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості; зазначає, що судом враховано обставину, яка пом`якшує покарання визнання вини та щире каяття, однак, на думку потерпілої, це не відповідає дійсності, оскільки за весь час досудового слідства та судового розгляду він не розкаявся у скоєному; також вважає, що суд не дав належної оцінки обставині, яка обтяжує покарання, а саме: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; звертає увагу, що не врахована особа обвинуваченого; наголошує на тому, що обвинувачений хоча частково і визнав позовні вимоги потерпілої, але будь-яких дій, спрямованих на погашення матеріальної та моральної шкоди не вчинив, і не збирається вчиняти.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_12 зазначив, що твердження потерпілої не відповідають дійсності; вказує, що дійсно щиро розкаявся в скоєному; зазначає, що в ДТП загинула його рідна сестра та друзі, і він розуміє, як боляче втрачати близьких; зазначає, що не відмовлявся від обов`язку сплатити матеріальну та моральну шкоду, однак, на теперішній час перебуває у місцях позбавлення волі, та не має реальну можливість виконати покладені на нього обов`язки; звертає увагу, що має позитивні характеристики, і ніколи не вів антисуспільний спосіб життя; також зазначає, що не перебував в стані алкогольного сп`яніння, і підтвердив цей факт під тиском сторони обвинувачення.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- потерпіла ОСОБА_8 вважала, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню;

- обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення апеляції;

- прокурор частково підтримав доводи апеляційної скарги потерпілої, вважав за необхідне призначити ОСОБА_17 покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки;

- потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали доводи апеляції.

Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи сторін, дослідивши докази, що стосуються особи обвинуваченого, перевіривши інші матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої підлягає частковому задоволенню за наступних обставин.

Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 286 КК України ніким не оскаржена, тому, в порядку ст. 404 КПК України, в цій частині висновки суду в апеляційному порядку не перевіряються.

Статтею 65 КК України передбачено, що, вирішуючи питання про вид та розмір покарання стосовно особи, визнаної винною в скоєнні злочину, суди повинні дотримуватись загальних засад призначення покарання, що є гарантією реалізації принципів законності, справедливості, індивідуалізації покарання; враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами) серед іншого, передбачено, що «Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими)».

Обираючи ОСОБА_12 основне покарання в мінімальних межах санкції ч.3 ст. 286 КК України, суд першої інстанції не врахував належним чином обставини справи.

Так, суд не в достатній мірі врахував як обставину, що обтяжує покарання, керування ОСОБА_12 транспортним засобом, на порушення вимог п.2.9 (а), в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_12 грубо порушив вимоги п.21.1 Правил дорожнього руху України, допустивши перевищення допустимої норми перевезення пасажирів.

Тобто, допустивши грубе порушення зазначених норм Правил дорожнього руху на початку керування транспортним засобом, обвинувачений ОСОБА_12 свідомо створив додаткові ризики для безпеки руху.

На порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_18 не переконався в безпеці свого руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого скоїв зіткнення з нерухомим вантажним бортовим автомобілем марки «КАМАЗ 53211», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом марки «СЗАП 83571та зник з місця події.

Наслідком зазначених порушень Правил дорожнього руху України стала смерть трьох чоловік.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляції потерпілої про те, що призначення ОСОБА_12 покарання в мінімальному розмірі санкції кримінального закону є явно несправедливим внаслідок м`якості цього покарання.

Тому, відповідно до ст. 420 КПК України, у зв`язку з необхідністю застосування щодо ОСОБА_12 більш суворого покарання, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням судом апеляційної інстанції свого вироку в цій частині.

Обираючи вид та розмір покарання, колегія суддів, згідно до ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення та обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину, а також стан його здоров`я отримана під час відбування покарання травма лівої руки, як обставину, що пом`якшує покарання щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та визнання вини, як обставину, що обтяжує покарання скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, і вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі, але не в максимальному розмірі санкції ч.3 ст. 286 КК України.

Обговорюючи доводи апеляції потерпілої про необхідність скасування вироку в повному обсязі та визнання ОСОБА_12 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, колегія суддів визнає їх необґрунтованими, так як суд першої інстанції визнав ОСОБА_12 винуватим за цією нормою кримінального закону, а фактичні обставини злочину, його кваліфікація в апеляційній скарзі не оспорюються, тому колегією суддів не переглядаються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,407,420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 травня 2016 року щодо ОСОБА_12 в частині призначення йому покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині свій вирок, яким призначити ОСОБА_12 покарання за ч.3 ст. 286 КК України у виді восьми років позбавлення волі з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на три роки.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в ред. від 26.11. 2015р.) зарахувати у строк покарання ОСОБА_12 строк його попереднього ув`язнення з 25.11.2014 року до 23.08.2016 року та з 12 червня 2017 року до 20 червня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим ОСОБА_12 - в той самий строк з дня вручення йому копії цього вироку.

Судді