Справа № 136/432/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2017 року м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000298 від 20.10.2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,освіта загальна середня, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення
прокурора ОСОБА_4
з боку захисту
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
20.10.2016 року біля 13:30 години, ОСОБА_3 , перебуваючи біля Товариства з обмеженою відповідальністю «Млинпром» за адресою: м. Липовець, вул. Кірова, 5, Вінницької області, помітив, що йому на зустріч їхав мотоцикл, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 . Після цього, ОСОБА_3 зупинив ОСОБА_5 щоб запитати чи він не продає вищевказаний мотоцикл. В ході спілкування потерпілого з ОСОБА_3 , в останнього виник умисел на незаконне заволодіння мотоциклом, та реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом обману, під приводом проїхатися всупереч волі власника заволодів мотоциклом марки «JIАJUЕ-JJ 150 Т-27» державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , об`єм двигуна 149 см. куб., сівши за кермо зник у невідомому напрямку.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 незаконно заволодів мотоциклом марки «JIАJUЕ-JJ 150 Т-27», державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 12 350 гривень, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на вказану суму.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся.

Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, а саме: ОСОБА_3 раніше не судимий; за місцем проживання характеризується з позитивної сторони; на обліку в лікаря психіатра та в наркологічному кабінеті на обліку не перебуває.
Також суд враховує досудову доповідь підготовлену представником уповноваженого органу з питань пробації за ухвалою суду від 11.05.2017 року, в якій відображено інформацією, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_3 та висновок щодо можливої міри покарання, яку не пов`язують із ізоляцією обвинуваченого від суспільства, оскільки він не становить небезпеки.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного та конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано діяння обвинуваченого.
При цьому, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, застосувавши ст.75 КК України, оскільки вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із покладенням обов`язків визначених ст.76 КК України.

Суд вважає дане покарання необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про процесуальні витрати та речові докази у справі суд вирішує відповідно до ст.100, 124 КПК України.
Заходи забезпечення даного кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 65, 66, 67, 75, 76 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1(один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 ч.1 п.1, 2 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки на протязі іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази передані на зберігання потерпілому залишити у його розпорядженні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 770,35 (сімсот сімдесят гривень 35 коп.) гривень.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1