Справа № 534/673/17
№ 1-кп/534/112/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2017 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілоїОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Горішні Плавні матеріали кримінального провадження №0000378 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Комсомольська Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 04.06.2009 року вироком Комсомольського міського суду Полтавської області, зміненим ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21.05.2010 року, за ч.3 ст.187,69 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільненого 10.02.2012 року умовно-достроково на 8 міс. 22 дня; - 09.04.2015 року вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі. Звільненого 20.05.2016 року за відбуттям терміну покарання,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :
15 лютого 2017 року близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_6 , через незамкнені вхідні двері проник до кімнати №1 секції №21 в будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно повторно викрав належні потерпілій ОСОБА_5 мобільний телефон марки «NOKIA X6» вартістю 300 грн. та готівкові кошти в сумі 3000 грн.

Викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди загальною сумою 3300,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав та показав, що в день вчинення злочину прийшов до свого знайомого. Згодом побачив як потерпіла відчинила двері своєї кімнати, але всередину не зайшла, так як перебувала у стані алкогольного сп`яніння і заснула на порозі. Побачивши через дверний отвір гаманець та мобільний телефон, ОСОБА_6 проник до кімнати та викрав їх. В цей момент поруч із ОСОБА_6 знаходився хлопець на ім`я ОСОБА_8 . Обвинувачений ОСОБА_9 стверджував, що в гаманці було приблизно 900 гривень, а не 3000, як на цьому наполягає ОСОБА_5 . Проте цивільний позов потерпілої визнав повністю.

Потерпіла ОСОБА_5 показала в суді, що після святкування Дня св. ОСОБА_10 , пішла до своєї кімнати. Відчинивши двері, вона не змогла потрапити всередину, бо в неї підкосилися ноги. ОСОБА_5 побачила, що до кімнати підійшли її сусід на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Останній проник до її кімнати та викрав гаманець і мобільний телефон. Потерпіла бачила що зробив ОСОБА_6 , проте нічого сказати йому не змогла. Вона точно пам`ятає, що в гаманці знаходилися саме 3000 грн., так як напередодні отримала заробітну платню. Про вчинення згаданого злочину ОСОБА_11 повідомила до поліції не відразу, так як ОСОБА_6 обіцяв добровільно повернути гроші, але цього досі не зробив.

Крім показань потерпілої та обвинуваченого, вина ОСОБА_6 також підтверджується дослідженим в судовому засіданні письмовими доказами.

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення, 14.04.2017 року ОСОБА_5 звернулася до відділку поліції із заявою про те, що 15.02.2017 року невідома особа викрала належне їй майно (а.с.57).

Згідно протоколу огляду від 15.04.2017 року, місцем вчинення злочину являється кімната АДРЕСА_3 (а.с.58).

В ході слідчого експерименту, проведеного під час досудового розслідування, підозрюваний підтвердив факт викрадення ним майна потерпілої та уточнили обставини проникнення до її кімнати (а.с.62).

Суд не приймає до уваги показання обвинуваченого в частині невизнання суми викрадених готівкових коштів, так як, крім показань самого обвинуваченого, наданих в ході слідчого експерименту, вони повністю спростовуються стабіліни і послідовних показань потерпілої ОСОБА_5 . Обвинувачений ОСОБА_6 не зміг зазначити точну суму викрадених грошей, пояснивши лише те, що все прогуляв у місті Кременчуці.

Розглянувши справу в межах висунутого обвинувачення, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення проти власності. Його дії підлягають кваліфікації за ч.3 ст.185 КК України, так як він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 має одну погашену (від 17.04.2013 року) та дві непогашені судимості за вчинення злочинів проти власності, в тому числі і тяжких, неодружений, офіційно не працевлаштований, зі слів займається підробітками, за місцем проживання характеризується як особа на яку скарги не надходили, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Потерпіла на суворому покаранні не наполягає (а.с.68-87).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує його щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Інших обставин, які б обтяжували або пом`якшували ОСОБА_6 покарання, судом не встановлено.

В обвинувальному акті в якості обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченому, зазначено рецидив злочинів. Однак, раніше вчинені ОСОБА_6 злочини та злочин встановлений цим вироком є тотожними і тому згідно з п.1 ч.1 ст.67 КК України не розглядається в якості обставини, що обтяжує покарання.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідне і достатнє покарання у виді позбавлення волі, призначене в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням, суд звертає увагу на те, що у відповідності до статті 75 КК України, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, суд може звільнити особу від відбування покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, а також коли дійде висновку про можливість виправлення особи без відбування покарання.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_6 , будучи особою молодого віку, ніде не працює, має не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення тяжких злочинів проти власності, що в цілому характеризує особу обвинуваченого як таку, що веде антисоціальний спосіб життя та схильна до продовження злочинної діяльності, системний характер його протиправної поведінки, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпеку його особи.

Між тим, матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_6 декілька разів засуджувався до реального покарання у виді обмеження та позбавлення волі, однак після звільнення продовжував злочинну діяльність. Встановлений судом новий тяжкий злочин ОСОБА_6 вчинив через незначний проміжок часу після звільнення з місць обмеження волі.

Окрім того, в якості обставини, що з негативного боку характеризує особу обвинуваченого, суд враховує його поведінку під час судового розгляду, а саме те, що ОСОБА_6 проявляв зневагу до суду та допустив з`явлення в судове засідання в стані алкогольного сп`яніння, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.1853 КУпАП (а.с.88,89). В судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердив, що у нього було виявлено 2,4 проміле, але пояснити таку поведінку не зміг.

З огляду на викладене, суд вважає, що обмеження, які можуть бути застосовані щодо обвинуваченого ОСОБА_6 при звільненні від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.ст.75, 76 КК України, не зможуть забезпечити його виправлення без відбування реального покарання, тобто без ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування ст.69 КК України теж не вбачаться.

Потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченого пред`явлено цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої злочином, в розмірі 3300 грн. Свої вимоги обґрунтовує вартістю викраденого та неповернутого майна (а.с.11,67).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов потерпілої визнав повністю.

Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що вимоги потерпілої про відшкодування завданої злочином майнової шкоди підтверджено належними доказами, тому підлягають задоволенню у повному обсязі відповідно до ст.1166 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 відшкодування завданої злочином майнової шкоди у розмірі 3300 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Після проголошення вироку учасники судового розгляду мають право отримати його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1