ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:[1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 08 червня 2017 року касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 01 березня 2016 рокуу кримінальному провадженні щодо засудженого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
встановив:
У касаційній скарзі прокурор виклав вимогу про скасування ухвали апеляційного суду із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, мотивувавши невідповідністю призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості вчиненого ним злочину та особі засудженого внаслідок м`якості через необґрунтоване застосування при призначенні останньому покарання положень статті 69 КК України. Вказав також на недотримання апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України при прийнятті рішення про залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора, в якій наголошувалось на вказаному неправильному застосуванні закону України про кримінальну відповідальність.
В запереченнях на касаційну скаргу засуджений просив про залишення судових рішень, постановлених щодо нього, без зміни, а касаційної скарги прокурора без задоволення.
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Вироком суду також вирішено долю речових доказів та питання щодо процесуальних витрат.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що 30 серпня 2015 року, в період часу з 01 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин, знаходячись у кімнаті АДРЕСА_1 , де між ним та його співмешканкою ОСОБА_8 виникла сварка, під час якої він, будучи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень наніс ОСОБА_8 численні удари руками в різні частини голови, заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, крововиливів в м`які покрови голови, під оболонками, в тканину та шлуночкову систему головного мозку, субдуральної гематоми зліва зі здавленням головного мозку, вторинних крововиливів в область моста мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 близько 10-ї години ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01 березня 2016 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок суду від 18 листопада 2015 року щодо засудженого ОСОБА_5 без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в касаційній скарзі прокурора не оспорюються, як і кваліфікація дій за вказаним правопорушенням.

У мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Як передбачено ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

На вирок суду прокурором було подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності призначеного покарання через безпідставне застосування положень статті 69 КК України.

Натомість при перевірці вказаних доводів апеляційної скарги прокурора, що аналогічні за доводами поданій касаційній скарзі, апеляційним судом наведені ті ж посилання суду першої інстанції як на підстави до призначення покарання нижче від найнижчої межі.

Отже, суд апеляційної інстанції фактично доводи апеляційної скарги прокурора не перевірив, а отже і не спростував.

За умови, що наведених положень процесуального закону не дотримано повною мірою, касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню в цій частині.

Крім того, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_5 не повною мірою було враховано тяжкість вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання. Врахування судом лише одних позитивних даних про особу засудженого є явно недостатнім для прийняття рішення про застосування положень ст. 69 КК України, тому суд вважає таке рішення суду передчасним, оскільки воно не має належного обґрунтування.

З огляду на що, суд погоджується й в частині касаційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання ОСОБА_5 тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок м`якості через застосування положень ст. 69 КК України.

З огляду на викладене, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час проведення якого слід проаналізувати всі доводи апеляційної скарги прокурора із наведенням докладних мотивів прийнятого рішення за ними, та за результатами чого постановити законне і обґрунтоване судове рішення, мотивоване належним чином. При цьому за тих самих обставин та даних про особу засудженого, призначене покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України слід вважати мяким.
Керуючись статтями 376, 434, 436, 438 КПК України, суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 01 березня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-4351км16 Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_9
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_10
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1