Справа № 343/951/17
Провадження № 11-кп/779/316/2017
Категорія ст.81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

представника Долинського ВЦ №118 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції прокурора Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 червня 2017 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою умовно-достроково звільнено засудженого ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання за вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2012 року на невідбутий термін 6 місяців і 28 днів.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_8 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, відбув 2/3 частини покарання за вироком суду, що відповідно до ст.81 КК України дає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу Долинського районного суду від 13.06.2017 року з підстав невідповідності висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий термін покарання 6 місяців 28 днів.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом при постановленні ухвали про умовно-дострокове звільнення не враховано наступне:

- ОСОБА_8 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ст.ст. 71,72, ч.1, 2 ст. 185, ч.1,4 ст. 70 КК України, один з яких відноситься до особливо тяжких злочинів,

- засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Долинський ВЦ №118» нетривалий строк з 29.06.2016 року і з вказаного часу засудженому оголошувалося тільки одне заохочення;

- засуджений не критично відноситься до скоєного ним злочину;

- комісією Долинського ВЦ №118 була розглянута заява засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення та відмовлено в направленні клопотання до суду, як особі, що не довела своє виправлення;

- відповідно до вимоги п.6.6. Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.06.2012 за №847/5, повторно питання про можливість подання до суду матеріалів щодо застосування до засудженого ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, може бути розглянуто на засіданні комісії тільки після досягнення засудженим необхідного ступеня виправлення, що відображається в характеристиці на засудженого та не раніше ніж через один рік з дня винесення рішення про відмову;

- психологічна характеристика засудженого не дає підстав вважати, що він готовий до самокерованої правослухняної поведінки, а факт сумлінного ставлення засудженого до праці в Долинському ВЦ №118 не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

- засуджений ОСОБА_8 та представник Долинського ВЦ №118 просили залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, засудженого ОСОБА_8 , представника Державної установи «Долинський виправний центр №118», дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що її слід задовольнити частково з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги прокурора про не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та безпідставне умовно дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на думку колегії, є обґрунтованими.

Згідно ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень ч.2, п.3 ч.3 ст.81 КК, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

У відповідності п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2« Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 був засуджений вироками Свалявського районного суду Закарпатської області від 12.10.2012 року за ст.ст. 115 ч.1, 71, 72 ч.1 КК України до 7 років 15 днів позбавлення волі та від 13.11.2012 року за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2, 70 ч.1,4 КК України до 7 років 15 днів позбавлення волі.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 08.02.2016 року засудженому ОСОБА_8 в строк відбутого покарання за правилами ч.5 ст. 72 КК України зараховано час його попереднього ув`язнення з 09.01.2012 року по 31.10.2012 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.03.2016 року засудженому ОСОБА_8 в строк відбутого покарання за правилами ч.5 ст. 72 КК України також зараховано час його попереднього ув`язнення з 01.11.2012 року по 29.11.2012 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.05.2016 року йому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді 1 року 9 місяців 28 днів обмеження волі; зараховано в строк відбування покарання за правилами ст. 72 КК України, час слідування його під вартою з 06.05.2016 року по час звільнення з-під варти, із розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Початок відбуття терміну покарання засудженому рахується з 09.01.2012 року; кінець терміну 11.01.2018 року.

Застосовуючи до ОСОБА_8 положення ст. 81 КК України суд послався на те, що засуджений відбув 2/3 строку покарання і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Разом з тим, приймаючи рішення суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам прокурора про те, що засуджений ОСОБА_8 на даний час відбуває покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ст.ст. 71,72, ч.1, 2 ст. 185, ч.1,4 ст. 70 КК України, один з яких відноситься до особливо тяжких злочинів.

Згідно характеристики начальника ДУ «Долинський виправний центр (№118)» від 12.06.2017р., засуджений ОСОБА_8 в установах відбування покарань перебуває з 16.01.2012 року. Під час тримання в СІЗО м. Ужгород допуска порушення вимог режиму тримання під вартою, за що було накладено одне дисциплінарне стягнення правами начальника установи, яке на даний час погашено у встановленому законом порядку. Заохочення не оголошувались.

З 27.01.2013 року відбував покарання в Цуманській ВК (№84). Був працевлаштований на виробництві установи. Оголошувалось 4 заохоченння правами начальника установи.

З 29.06.2016 року засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання в Державній установі «Долинський виправний центр №118», був працевлаштований на підсобному господарстві установи, пізніше на дільниці МПП «Таля», де працює по даний час. Не допускав порушень вимог режиму відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались, оголошувалось одне заохочення правами начальника відділення СПС. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. На профілактичних обліках не перебуває. Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу засуджених за напрямком «Духовне відродження». Згідно вироку суду значиться позов на суму 337 грн.68 коп. Виконавчі листи на адресу установи не поступали.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги та не дав належної оцінки тому, що з характеристики засудженого вбачається, що комісія Цуманської ВК №84 двічі відмовляла засудженому у застосуванні ст.101 КВК України та відповідно ст.82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення, а також з тих же підстав 12.07.2016 року комісія Долинського ВЦ №118 відмовила засудженому в застосуванні ст. 81 КК України.

Крім того, згідно з вимогами п. 6.6 Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.06.2012 № 847/5, повторно питання про можливість подання до суду матеріалів щодо застосування до осіб засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менш п`яти років умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни не відбутої частини покарання більш м`яким може бути поставлено не раніше ніж через один рік з дня винесення рішення про відмову.

Зазначені обставини в сукупності свідчать про те, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання є передчасним.

За змістом п.2 ч.1 ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Положеннями п.6 ч.1 ст.407 КПК встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого слід повно та всебічно дослідити всі докази, дати їм належну оцінку та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404,405,407,409,412,415 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції прокурора Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 червня 2017 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя підписи ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5