Провадження №11-сс/792/330/17
Справа №688/2305/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі с/з ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
апелянта ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 11 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 11 серпня 2017 року накладено арешт на транспортний засіб марки «DAF» моделі FТ 95.380, д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , із забороною користуватися та розпоряджатися ним та на транспортний засіб спеціальний напівпричіп марки «МЕGА», моделі «MNV», д.р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , із забороною користуватися та розпоряджатися ним.

Місцем зберігання вказаних транспортних засобів визначено прилеглу територію до Стаціонарного посту №3 з нагляду за дорожнім рухом Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.08.2017р. до Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області з письмовою заявою звернулася керівник Судилківської об`єднаної територіальної громади - ОСОБА_10 , яка повідомила, що 09.08.2017р. невідома особа, знаходячись на пасовищі, що розташоване між населеними пунктами сіл Траулин та Савичі Шепетівського району, не маючи спеціального дозволу на видалення твердих побутових відходів, здійснила розвантаження твердих побутових відходів (сміття) з вантажного автомобіля, внаслідок чого здійснила забруднення указаної земельної ділянки шкідливими відходами, що у свою чергу створило небезпеку для життя, здоров`я людей та довкілля. Під час огляду місця події, проведеного 09.08.2017р. працівниками поліції виявлено транспортний засіб марки «DAF» моделі FT 95.380, типу спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е, д.р.з НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричіпом марки «MEGA», моделі «MNV», д.р.з. НОМЕР_2 , на ґрунті та у кузові якого зафіксовано відходи. Оглядом місця події об`єктивно встановлено факт, який свідчить про розвантаження водієм вищевказаного транспортного засобу шкідливих відходів на непристосовану для цілей видалення відходів земельну ділянку. 09.08.2017 р. відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001124 та розпочато досудове розслідування ч. 1 ст. 239 КК України. Вказані транспортні засоби визнані речовими доказами.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя мотивувала своє рішення тим, що вказане майно є речовим доказом, може містити сліди злочину, слідчим та прокурором доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, враховуючи наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що з метою забезпечення збереження речових доказів слід накласти арешт на майно, заборонивши власникам користуватися та розпоряджатися ним.
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу слідчого судді, як таку, що не відповідає вимогам КПК України, скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги аргументують, тим, що в порушення норм Закону, слідчий в клопотанні про арешт майна не вказав підстави та мету накладення арешту на майно та не обґрунтував жодним чином необхідність накладення такого арешту, зокрема, в клопотанні не вказано хто визнаний і чи взагалі визнано у кримінальному провадженні потерпілого, які збитки та на яку суму завдано потерпілому, чи визнано у кримінальному провадженні цивільного позивача, чи наявний в кримінальному провадженні цивільний позов та на яку суму, окрім того, до самого клопотання, як доказ, не надані документи, які підтверджували б дані обставини. Не вказувалось в клопотанні та не обґрунтовувалось можливість конфіскації або спеціальної конфіскації майна, яке перебуває у власності третіх осіб.
Також, апелянти стверджують, що з метою забезпечення цивільного позову з клопотанням про арешт майна має право звернутись лише цивільний позивач, однак в кримінальному провадженні цивільний позивач відсутній.
Перевіривши матеріали кримінального провадження та заслухавши учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню в силу наступних підстав.
Арештовані транспортні засоби являються речовими доказами у межах кримінального провадження за № 0001124 від 09 серпня 2017 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239 КК України, а тому відповідають критеріям майна, на яке, відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.170 КПК України, може бути накладений арешт.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується із доводами слідчого та прокурора про необхідність накладення арешту на майно, а також з висновками слідчого судді про наявність підстав для такого арешту.

Арешт на майно, з метою збереження речових доказів, можливий коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Такі докази в матеріалах провадження наявні, адже органами досудового розслідування встановлено використання вказаних транспортних засобів у перевезенні та подальшому розвантаженні твердих побутових відходів (сміття) на непристосовану для таких цілей земельну ділянку.

Отже, матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність цього майна (в даному випадку автомобілів) критеріям ст. 98 КПК України, а відтак і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні, що спростовує версію сторони захисту про зворонє.

Так як арешт майна являє собою форму забезпечення доказів, що не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні, як і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, наявності чи відсутності потерпілих, розміру завданих збитків, пред`явленого цивільного позову, можливості подальшої конфіскації або спеціальної конфіскації майна, тощо, на що помилково звертають увагу автори апеляційної скарги.

На спростування доводів захисту, у поданому клопотанні слідчий дотримався вимог ч.1 ст.171 КПК України, адже належним чином зазначив підстави і мету необхідності арешту майна у кримінальному провадженні, перелік і види майна, що належить арештувати, існування ризиків відчуження такого майна, з відповідним обґрунтуванням такого рішення.

На переконання колегії суддів, дане обґрунтування пред`явленого клопотання про накладення арешту на майно є достатнім і необхідним для його прийняття.

Колегія суддів констатує і те, що обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду. Проте, такі вимоги слідчим суддею не були дотримані в повному обсязі, оскільки мотивувальна частина судового рішення не містить мотивів необхідності встановлення обтяжуючого способу арешту майна.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, з метою його належного забезпечення, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, як арешт такого майна, із застереженням його відчуження та розпорядження на момент розслідування без позбавлення права користування зазначеними транспортними засобами.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитись на інтересах інших осіб, чи слідства в цілому, не встановлено та прокурором у судовому засіданні апеляційного суду не доведено.
Оскільки при застосуванні вказаного запобіжного заходу слідчим суддею були порушені вимоги кримінального процесуального закону, які за своїм змістом є істотними, та враховуючи те, що за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення даної категорії справ апеляційний суд не вправі змінити рішення слідчого судді, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати та постановити у зв`язку із цим нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2017 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Шепетівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_11 про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти арешт на транспортний засіб марки «DAF» моделі FТ 95.380 д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , та транспортний засіб спеціальний напівпричіп марки «МЕGА», моделі «MNV», д.р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , із забороною відчуження та розпорядження.

Ухвала набирає законної сили негайно після її постановлення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .