АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3300/16-к Номер провадження 11-кп/786/79/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участі

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001403 відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1
за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 11 липня 2016 року

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_8 засуджена за ч.3 ст.15, ч.1 ст.186 КК України на один рік три місяці позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 09.09.2015 року та визначено остаточне покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 та в її інтересах захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченої, просять змінити вирок в частині призначеного покарання. На підставі ч.1 ст.69 КК України призначити покарання за ч.3 ст.15 ч.1 ст.186 КК України у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 09.09.2015р. та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.

На думку апелянтів, суд при призначенні ОСОБА_8 покарання, не в повній мірі врахував всі пом`якшуючі обставини. Зазначають, що суд не навів мотивів призначеного покарання та не взяв до уваги те, що незакінчений злочин поступається закінченому діянню за ступенем суспільної небезпеки.

За вироком суду, 05.06.2016 року близько 20.40 год. ОСОБА_8 , знаходячись в стані наркотичного сп`яніння, перебуваючи біля буд. 24А по вул. Артема в м. Полтава, умисно, шляхом ривка, намагалася відкрито заволодіти золотим ланцюжком 585 проби вагою 1,98 г. вартістю 1090 грн., із золотою підвіскою із розп`яттям 583 проби вагою 1,12 г. вартістю 620 грн., які належали ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та знаходилися на шиї в останньої, однак не довела свої злочинні дії до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки вказаний ланцюжок розірвався та впав у одяг потерпілої.

Після скоєного ОСОБА_8 намагалася втекти, однак була затримана представниками громадськості, а у подальшому працівниками поліції.

Довівши свої злочинні дії до кінця, ОСОБА_8 могла спричинити потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1710 грн.

Інші учасники судового провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляції, заперечення проти її задоволення прокурора ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з такого.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який вона засуджена, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, стосовно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції докази не досліджувались і ніким з учасників процесу не оспорюються.

У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_11 кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.1 ст.186 КК України.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, виходячи із вимог ст. 65 КК України, урахував: характер і ступень суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченої яка є наркозалежною. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставинами, що обтяжують покарання суд визнав вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичного засобу, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.1 ст.186 КК України. При цьому судом враховано, що ОСОБА_8 винна у вчиненні незакінченого злочину, а тому визначаючи розмір покарання, суд дотримався вимог ст.68 КК України.

З оскарженого вироку вбачається, що при призначенні покарання суд врахував ті обставини, на які посилаються апелянти. Даних, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винної та могли бути підставою для призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом чи для пом`якшення покарання в межах санкції ч.1 ст.186 КК України судом не встановлено.

Не встановлено таких обставин і під час апеляційного перегляду вироку суду.

При призначенні покарання за сукупністю вироків суд врахував, що ОСОБА_8 вчинила новий злочин під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Київського районного суду м. Полтави від 09.09.2015 року, тобто до повного відбуття покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, на підставі ст.71 КК України, призначене шляхом часткового складання призначених покарань.

Отже, з урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги щодо призначення обвинуваченій надмірно суворого покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ті обставини, на які посилаються апелянти, були враховані судом першої інстанції, а призначене ОСОБА_8 покарання у повній відповідає вимогам статей 65,68,71 КК України.

Під час апеляційного перегляду вироку суду в межах поданої апеляційної скарги не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону які тягнуть за собою скасування чи зміну судового рішення в частині призначеного покарання.

В той же час, колегія суддів наголошує на тому, що враховуючи вимоги ч.1,5 ст.72 КК України щодо необхідності зарахування попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі ОСОБА_8 , яка з 11.07.2016 року до набрання вироком законної сили перебуває в Полтавському СІЗО, фактично відбуде значно менше покарання, ніж призначено вироком суду.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 11 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 11.07.2016 року по 09.03.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою яка утримується під вартою в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.
С У Д Д І :

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14