Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/8836/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2016 Подільський районний суд міста Києва

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7
потерпілої - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 0003919 по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обліковий номер реєстраційної картки платника податків НОМЕР_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, маючого повну середню освіту, непрацюючого, неодруженого, дітей немає, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України судимостей не маючого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
10 червня 2015 року приблизно о 01 годині 40 хвилин ОСОБА_9 перебуваючи по проспекту Георгія Гонгадзе, 20-г в м. Києві, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_8 та у нього виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_9 підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_8 та своєю лівою рукою зірвав з її лівого плеча сумку «LBVYR», в якій знаходились речі, а саме, кофта «HEMA XL», панама, пристрій для стрижки волосся «SCARLETT ENGLAND», косметичка, зарядний пристрій «Samsung, model ATADW10EBE», майка «NEXT UK 12», майка «MK ONE M», мобільний телефон «FLY IQ 235», в якому знаходились дві сім карти «Лайф» та карта пам`яті на 16 Гб., чохол до мобільного телефону, гаманець, в якому знаходилося 109 гривень, трудова книжка на ім`я ОСОБА_8 , карта фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_8 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , особова медична книжка на ім`я ОСОБА_8 , які для потерпілої матеріальної цінності не становлять, а всього майна на загальну суму 1 858 гривень 20 копійок.
Після чого ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України не визнав, окрім цього, не визнав у повному обсязі заявлений потерпілою ОСОБА_8 цивільний позов, та показав, що ввечері 09 червня 2015 року він після роботи проводив свій вільний час з ОСОБА_10 , з яким разом працював на будівництві, вживаючи пиво. Ними було прийняте рішення не повертатись до місця проживання, вхід до якого зачинявся о 24 годині, а продовжити проводити час на вулиці. Йдучи в напрямку магазина, ОСОБА_10 побачив сумку, яка лежала на землі біля маленького паркану, підібрав її та, не перевіряючи вмісту, став нести в руці. Вони продовжили рух, а через незначний проміжок часу, приблизно 3-4 хвилини, до них підійшли невідомі їм чоловіки, які спочатку запитали, чи вони власники цієї сумки, а потім повідомили, що щойно пограбували жінку, внаслідок чого заволоділи її сумкою, тому необхідно залишатися на місцях, чекаючи приїзду наряду міліції. Обвинувачений зазначив, що ними одразу ж було повідомлено останнім, що дана річ не їхня, вони її знайшли та пропонували показати місце знахідки, а також, одразу ж погодились дочекатись приїзду міліції, щоб все з`ясувати.
Обвинувачений у судовому засіданні категорично заперечував свою причетність до вчинення відкритого викрадення у потерпілої ОСОБА_8 сумки з речами, стверджуючи, що сумка, яку виявили при них, їм не належала та була знайдена саме ОСОБА_10 в його присутності. Він особисто сумку до рук не брав. В момент знаходження даної речі наміру розшукати власника у них не виникло.

Не дивлячись на не визнання обвинуваченим ОСОБА_9 вини в пред`явленому йому обвинуваченні, суд дійшов до висновку про доведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, що підтверджуються наступними дослідженими в суді доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що до подій 10 червня 2015 року вона не знала обвинуваченого ОСОБА_9 , ніяких відносин не підтримувала, підстав обмовляти останнього немає. Пізно ввечері вона, у супроводі сусіда по дачі ОСОБА_11 , поверталась до місця свого проживання. Сумку з її особистими речами ніс останній і передав їй біля будинку, після чого вони розійшлись у різних напрямках. Взявши сумку, вона пройшла через арку та підійшла до під`їзду, де помітила раніше незнайому їй дівчину. Діставши з сумки мобільний телефон, потерпіла здійснила один дзвінок. Після цього, до неї підійшла вищевказана дівчина, повідомивши, що їй також потрібно потрапити до даного під`їзду. Коли потерпіла, почала магнітним ключем відчиняти вхідні двері під`їзду, вони не відчинялись. Дівчина, що знаходилась поруч запропонувала зателефонувати своїм знайомим, щоб ті спустились та відчинили двері, що і було зроблено. Одразу ж після того, коли вказана дівчина сказала по телефону «Спускайтесь, все нормально», із-за кутка вибіг ОСОБА_9 , підбіг до неї, зірвав своєю лівою рукою з її лівого плеча сумку, після чого розвернувся та втік через арку, біжучи у напрямку магазину ЕКО, дівчина також побігла. ОСОБА_8 спочатку намагалась наздогнати ОСОБА_9 , однак, зважаючи на стан здоров`я та вік, їй цього не вдалося це зробити. В подальшому потерпіла повернулась додому та вже з квартири подзвонила сину, повідомивши про пограбування та описавши прикмети злочинця.
ОСОБА_8 стверджувала, що все майно, зазначене в обвинувальному акті, дійсно перебувало у викраденій сумці. Під час досудового розслідування їй було повернуто все, окрім гаманця та мобільного телефону «Fly IQ 235», яких не було виявлено працівниками міліції під час вилучення та огляду цієї сумки. Зважаючи на це, вона вирішила заявити цивільний позов на суму, що становить визначену експертом вартість мобільного телефону «Fly IQ 235», тобто 446 гривень 66 копійок.
Потерпіла в судовому засіданні беззаперечно вказала на обвинуваченого ОСОБА_9 як на особу, яка відкрито викрала її майно. Зважаючи на те, що обвинувачений рухався прямо на неї і вона в цей час стояла до нього обличчям, їй вдалося добре побачити його одяг, а також особисту прикмету велике татуювання на лівій руці, починаючи з зап`ястя та закінчуючи ліктем.

Суд відхиляє як неналежні доводи сторони захисту про те, що показання потерпілої ОСОБА_8 необхідно визнати неправдивими, оскільки вони досить різняться з показами, наданими під час досудового розслідування провадження, в частині маршруту слідування додому, а також, в часі вчинення злочину. Суд прийшов до даного висновку, виходячи з принципу безпосередності дослідження в судовому засіданні показань, з`ясувавши під час допиту потерпілої в суді фактичні обставини справи в межах пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення, встановивши, що вони в цій частині є незмінними, послідовними, логічними, узгодженими між собою, такими, що не містять істотних суперечностей, які впливають на доведеність вини ОСОБА_9 чи встановлення фактів його невинуватості. Виходячи з вищенаведеного, надані потерпілою показання визнаються судом достовірними та правдивими.
Окрім цього, судом встановлено, що до подій вчиненого злочину потерпіла не знала обвинуваченого, тому дана обставина дає суду підстави вважати, що між обвинуваченим та потерпілою не могли існувати неприязні відносини. На думку суду, підстав обмовляти обвинуваченого вона не має, тому її показання суд покладає в основу обвинувального вироку.

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_12 показав, що обвинуваченого ОСОБА_9 до подій 10 червня 2015 року він не знав, відносин не підтримував, а з потерпілою ОСОБА_8 перебуває в родинних відносинах і вона є його матір`ю. Свідок стверджував, що події відбувались ближче до 1 години ночі 10 червня 2015 року, коли він проводив свій вільний час разом з товаришами ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , п`ючи каву неподалік власного помешкання. На його мобільний телефон надійшов дзвінок матері, яка повідомила про здійснення відносно неї грабежу та заволодіння сумкою. Матір також назвала прикмети злочинця, зокрема, його одяг, зріст та особливу прикмету, на лівій руці татуювання в районі передпліччя, а також вона повідомила, що цей чоловік побіг в сторону магазину ЕКО-маркет. Цю інформацію він повідомив друзям і вони вирішили розділитись та почати пошуки даної особи кожен окремо. ОСОБА_12 вирушив у напрямку магазину, а саме, по праву сторону від нього. Коли підходив до даного магазину, помітив дівчину та двох чоловіків, один з яких ніс в руці світло-оранжеву сумку. Підійшовши ближче побачив, що чоловік з сумкою в руці підходив під опис, який вказала матір, у тому числі у останнього було помітне оку татуювання на лівій руці, розташоване в районі передпліччя. При цьому він впізнав сумку матері, яка була у цього чоловіка. Коли вказані особи пройшли повз нього, він одразу ж подзвонив ОСОБА_13 , який в цей час рухався їм на зустріч та попросив зупинити останніх, що і було зроблено. Чоловіки на прохання ОСОБА_13 зупинились, а жінка пішла далі. З`ясовуючи чия це сумка, спочатку була отримана відповідь, що вона належить цим чоловікам. Однак після того, як він взяв ОСОБА_9 за праву руку, в якій останній тримав вказану річ, чоловіки повідомили, що сумку вони знайшли, при цьому, обвинувачений одразу ж відпустив сумку і та впала на землю, де знаходилась до приїзду міліції. Обвинувачений та інший чоловік, чекаючи приїзду міліції, не вчиняли спроб зникнути.
Даючи покази свідок пояснив, що він не дивився на годинник під час розгортання вказаних подій, в зв`язку з чим не може повідомити суду точного часу вчинених ним дій.
Суд звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_12 однозначно вказав на обвинуваченого ОСОБА_9 як на особу, яка тримала в руках викрадену сумку, стверджуючи, що ознаки зовнішності останнього співпадали з тими, які зазначала потерпіла, описуючи йому в телефонній розмові особу, що вчинила відносно неї злочинні дії.
Окрім цього, суд не залишає без уваги повідомлені свідком під час дачі показань обставини про те, що напрямок руху, звідки йшли обвинувачений з чоловіком та жінкою, є напрямком, яким можна дійти до будинку, де сталася подія злочину, а проміжок часу з моменту надходження дзвінка матері про пограбування та його фактичною зустріччю з обвинуваченим є невеликим, приблизно 10 хвилин.
Також, приймаються до уваги суду твердження свідка ОСОБА_12 про те, що до моменту вчинення злочину його матір потерпіла ОСОБА_8 мала в своєму користуванні два мобільні телефони, а після вчинення злочину у неї залишився один.

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_13 , показав, що обвинуваченого ОСОБА_9 до подій 10 червня 2015 року не знав, відносин не підтримував, а потерпіла ОСОБА_8 йому знайома, оскільки є матір`ю товариша ОСОБА_12 . Вже в нічний час, приблизно після першої години, він з ОСОБА_12 та ОСОБА_14 перебували на вулиці та пили каву. У ОСОБА_12 , задзвонив телефон і він відійшов поговорити. Повернувшись повідомив, що його матір біля під`їзду пограбували, викравши оранжеву сумку, а також те, що грабіжник побіг у напрямку ЕКО-маркету. Окрім цього, нею були повідомлено, що чоловік був мав татуювання. Як зазначив свідок, вони побігли в бік магазину, потім розійшлися в напрямках він біг між магазином та стоянкою, ОСОБА_12 - з правої сторони магазину ЕКО-маркет, а ОСОБА_14 - з лівої сторони стоянки. Підбігши до входу магазину помітив, що повз нього проходять два чоловіки та жінка. В цей час зателефонував ОСОБА_12 , який повідомив, що помітив у цих незнайомців сумку матері. Він відразу ж окликнув вказаних молодих людей, попросивши зупинитись, однак зупинились лише чоловіки, а жінка продовжила рухатись далі. Один з чоловіків тримав в руці сумку, а інший пакет з пивом. В подальшому ним був викликаний наряд міліції. Пам`ятає, що вказані чоловіки пояснювали наявність при них викраденого майна тим, що сумка була ними знайдена.
Свідок ОСОБА_13 однозначно вказав на обвинуваченого ОСОБА_9 як на особу, яка в той момент, коли він його побачив вперше, тримала в руках викрадену сумку, та яку в подальшому він відпустив, від чого вона впала на землю. Окрім цього, свідок чітко пам`ятає, що обвинувачений мав на руці татуювання, хоча на якій саме руці не пам`ятає.

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_14 показав, що обвинуваченого ОСОБА_9 до подій 10 червня 2015 року не знав, відносин не підтримував, а потерпіла ОСОБА_8 йому знайома, оскільки є матір`ю товариша ОСОБА_12 . Приблизно о першій годині ночі в день вчинення злочину він проводив свій вільний час з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , п`ючи каву. Після того, як матір ОСОБА_12 повідомила останнього про викрадення її сумки хлопцем з татуюванням на руці, вони всі разом побігли до магазину ЕКО-маркет, оскільки потерпіла також вказала напрямок руху особи, що втекла з місця вчинення злочину, при цьому, бігли трьома різними шляхами. Він бачив як ОСОБА_13 зупиняє двох чоловіків та дівчину, до них підходить ОСОБА_12 , чоловіки зупинились, а дівчина ні, продовжуючи йти далі. В подальшому обвинувачений ОСОБА_9 повідомляв їм, що вказана сумка була знайдена.
Свідок ОСОБА_14 однозначно вказав на обвинуваченого ОСОБА_9 як на особу, яка тримала в руках викрадену сумку, та яку в подальшому він відпустив, від чого остання впала на землю.
Суд звертає увагу на те, що даний свідок при дачі показів повідомив, що проміжок часу з моменту надходження до ОСОБА_12 дзвінка матері про пограбування та його зустріччю з обвинуваченим є невеликим, з його слів він тривав приблизно 5 хвилин.

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_11 показав, що обвинуваченого ОСОБА_9 не знає, а потерпіла ОСОБА_8 є його сусідкою по дачі, з якою він підтримує дружні стосунки. Безпосереднім свідком викрадення сумки потерпілої він не був, тому ніяких обставин з даного приводу повідомити не може. При цьому, стверджував, що до моменту вчинення злочину відносно ОСОБА_8 він пізно ввечері провів її до будинку, де остання проживає, допомагаючи нести сумку, що була при ній. Пам`ятає також, що того дня у потерпілої були в наявності два мобільні телефони, оскільки він їх особисто бачив у останньої. ОСОБА_8 дійшовши до під`їзду йому подзвонила та повідомила про це, а вдруге вона подзвонила, коли вже її пограбували, однак точного часу повідомити не зміг.

Аналізуючи показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , суд відхиляє як неналежні доводи сторони захисту про те, що показання вказаних осіб досить різняться з наданими показами під час досудового розслідування в часі та події вчинення злочину, оскільки час вчинення злочину встановлювався органом досудового розслідування на підставі зібраних доказів по справі, та був предметом доказування в судовому засіданні, окрім цього, він категорично не заперечувався ні потерпілою, ні допитаними безпосередньо в судовому засіданні свідками, а також не спростовується зібраними у справі доказами. Під час дачі показань вказані свідки повідомили суду ті обставини вчинення злочину, які ними сприймалися безпосередньо, а не з чужих слів, вони є послідовними, логічними, узгодженими між собою та такими, які узгоджуються з викладеними в обвинувальному акті фактичними обставинами справи та іншими зібраними доказами по справі, тому не викликають у суду сумнівів у їх правдивості.
Судом встановлено, що до подій вчинення злочину обвинувачений та зазначені свідки не знали один одного, тому не могли підтримувати будь-які стосунки. Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи те, що учасниками кримінального провадження не надано, а судом під час судового розгляду справи не встановлено доказів, які б свідчили про зацікавленість свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 у зведенні наклепу на обвинуваченого ОСОБА_9 , показання зазначених свідків судом визнаються достовірними.
Окрім показань потерпілої та свідків, вина ОСОБА_9 також підтверджується наступними наданими та дослідженими судом доказами.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10 червня 2015 року ОСОБА_8 повідомила, що в АДРЕСА_3 невідомий чоловік відкрито викрав у неї сумку з особистими речами (т.2, а.с.48). Суд звертає увагу на те, що дійсно, як зазначала сторона захисту, в графі з викладенням обставин події відсутні посилання на особливі прикмети злочинця, однак в графі № 5 міститься посилання слідчого на те, що з даного питання необхідно дивитися пояснення потерпілої в яких, як встановлено під час судового розгляду, цей опис міститься і він не суперечить тому опису, який потерпіла надала в судовому засіданні, що вказує на послідовність та правдивість наданих ОСОБА_8 показань.
Згідно протоколу огляду місця події від 10 червня 2015 року проведеним о 03 годині 25 хвилин оглядом місцевості по проспекту Георгія Гонгадзе, 20 в м. Києві встановлені двоє чоловіків ОСОБА_9 , який має татуювання на лівій руці та ОСОБА_10 . Біля вказаних чоловіків знаходилась сумка оранжевого кольору, в якій виявлено кофта сірого кольору, пакет з білизною, панама, косметичка з косметикою, зарядний пристрій, інгалятор, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , медична та трудова книжки на вказане ім`я. Дані речі були упаковані в пакет та опечатані. Як пояснили ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , сумку з речами вони знайшли (т.2, а.с. 50-54).
Згідно протоколу огляду місця події від 10 червня 2015 року, проведеного о 04 годині 20 хвилин, встановлено, що під`їзд № 2 будинку АДРЕСА_3 обладнаний металевими дверима з магнітним замком (т. 2, а.с. 55).
Згідно протоколу огляду від 16 червня 2015 року, слідчим було проведено огляд вилучених на місці події речей, а саме, сумки «LBVYR», кофти «HEMAXL», панами, пристрою для стрижки волосся «SCARLETTENGLAND», косметички, зарядного пристрою «Samsung, model ATADW10EBE», майки «NEXTUK 12», майки «MKONEM», трудової книжки на ім`я ОСОБА_8 , карти фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_8 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , особової медичної книжки на ім`я ОСОБА_8 (т. 2, а.с. 56-57).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання, 10 червня 2015 року об 11 годині 20 хвилин потерпілій ОСОБА_8 в присутності понятих були пред`явлені для впізнання четверо осіб чоловічої статі. Як вбачається з даного документу, попередньо слідчим було з`ясовано, чи може вона впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, на що ОСОБА_8 повідомила про можливість впізнати особу по худорлявому обличчю, татуюванню на лівій руці та одягу. Після пред`явлення для впізнання осіб потерпіла ОСОБА_8 вказала на чоловіка під №3, яким виявився ОСОБА_9 , повідомивши, що вона впізнає його за татуюванням на лівій руці, рисами обличчя, статурою, одягом (т. 2, а.с.23-27).
Відповідно до висновку експерта №189тв від 17 липня 2015 року, під час досудового розслідування проводилась оцінка наступних викрадених у потерпілої речей: сумки «LBVYR», кофти «HEMAXL», панами, пристрою для стрижки волосся «SCARLETTENGLAND», косметички, зарядного пристрою «Samsung, model ATADW10EBE», майки «NEXTUK 12», майки «MKONEM» та мобільного телефону «FLYIQ 235», ринкова вартість яких станом на 09 червня 2015 року могла становити 949 гривень 20 копійок, з них вартість мобільного телефону «FLY IQ 235» становила 466 гривень 66 копійок (т. 2, а.с. 60-66).

Оцінюючи вищезазначені досліджені судом докази по справі, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, при цьому доводи захисника про їх не допустимість відхиляє, як безпідставні, а сукупність зібраних доказів вважає достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.

За клопотанням сторони захисту судом були допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_10 .

Так, свідок ОСОБА_15 повідомив, що обвинуваченого та потерпілу по справі не знає, ніяких відносин не підтримує. Показав, що він є працівником правоохоронного органу та в червні 2015 року у складі автопатруля здійснював виїзд на проспект Георгія Гонгадзе в м. Києві після отримання виклику про пограбування жінки. По прибуттю жінка повідомила, що невідомою особою було викрадено її сумку. Розпочавши опрацьовувати територію, вони під`їхали до магазину ЕКО-маркет, де знаходились хлопці, які представились представниками самооборони Виноградара, а також ще двоє чоловіків. В подальшому вони викликали слідчо-оперативну групу і до її приїзду перебували на місці, а потім поїхали.

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_16 повідомив, що обвинуваченого та потерпілу по справі не знає, ніяких відносин не підтримує. Показав, що влітку 2015 року в темну пору доби він у складі автопатруля здійснював виїзд по виклику міліції на проспект Георгія Гонгадзе в м. Києві. По приїзду ними встановлено, що чоловіками добровільного громадського формування самооборони Виноградара були затримані дві особи за підозрою у здійсненні грабежу жінки, а саме, викрадення її сумки. При цьому, сумка знаходилась на землі. В подальшому ними була викликана слідчо-оперативна група, яка вже проводила слідчі дії, тобто вилучала сумку, оглядала її.

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_10 повідомив, що обвинуваченого ОСОБА_9 знає, підтримує товариські відносини, а потерпіла ОСОБА_8 йому не знайома. Стосовно подій, які сталися 10 червня 2015 року показав, що в нічну пору доби він разом з ОСОБА_9 проводили свій вільний час, вживаючи пиво та гуляючи по місту, оскільки до місця проживання, розташованого в районі Дорогожичів, вони не потрапили. Опинившись на масиві Виноградар, він відійшов від обвинуваченого до одного з дерев, де побачив сумку з тканини. Підібравши її, підійшов до ОСОБА_9 , показав знахідку і в подальшому вони продовжили рухатись в напрямку магазину, біля якого освітлювалась територія, при цьому, сумку ніс він, її вмісту ніхто не перевіряв. Зазначив, що місце знахідки було приблизно в 5 метрах від магазину. Вже біля вказаного магазину вони розпочали знайомитись з дівчиною, яка йшла їм на зустріч, і в цей час до них підбігли молоді люди, які почали хапати за плечі та сіпати сумку. На запитання цих хлопців, хто є власником сумки, вони відповіли, що ця річ була знайдена, після чого був викликаний патруль міліції.
Вказаний свідок ствердно повідомив про те, що ОСОБА_9 постійно перебував в полі його зору, нікуди від нього не відлучався, тому виключає ймовірність того, що обвинувачений міг вчинити злочин таким чином, щоб він його не помітив. Окрім цього, зазначив, що потерпіла та свідки обвинувачення, даючи протилежні від нього показання, говорять неправду.

Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_10 про те, що сумку, яку у них із ОСОБА_9 вилучили працівники правоохоронного органу він знайшов і, що ОСОБА_9 весь той вечір був у полі його зору і не міг учинити відкрите викрадення майна потерпілої.
Ці показання повністю були спростовані потерпілою ОСОБА_8 та свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які повідомили суду, що саме ОСОБА_9 відкрито викрав майно потерпілої і саме у останнього було виявлено даними свідками сумку потерпілої.

Суд вважає, що свідок ОСОБА_10 дав ці неправдиві показання у суді з метою сприяти своєму товаришу ОСОБА_9 уникнути кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого злочину. При цьому суд звертає увагу на особу свідка ОСОБА_10 , який у суді повідомив, що він до цього неодноразово судимий, що поряд із іншим ставить під сумнів правдивість його показань.
На думку суду приятельські стосунки даного свідка із ОСОБА_17 спонукали даного свідка до надання у суді неправдивих показань.

Отже, показання свідка ОСОБА_10 , які він надав у суді суд визнає неправдивими і вважає, що останній у суді будучи попередженим про кримінальну відповідальність надав суду неправдиві показання.

Також суд критично відноситься до показань обвинуваченого у яких він заперечує, що вчинив відкрите викрадення майна потерпілої і стверджує про те, що його знайомий ОСОБА_10 знайшов сумку потерпілої і з цією сумкою їх було зупинено і розцінює ці його показання як обрану ним позицію захисту від пред`явленого обвинувачення та спробу ухилитись від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, оскільки його доводи не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження, а зібрані та досліджені у справі докази, які свідчать про зворотне, суд вважає послідовними, логічними, такими, що взаємозв`язані між собою та відповідають фактичним обставинам справи, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.
Оцінивши всі докази суд встановив, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що він офіційно не працевлаштований, не одружений, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, раніше вчиняв кримінально карані діяння та притягувався до кримінальної відповідальності, однак на даний час дані судимості є погашеними, позитивно характеризується за місцем реєстрації.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи вказані обставини справи, суспільну небезпеку посягань на чуже майно, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_9 до покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям.
При цьому, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який не має постійного джерела доходу, неодружений, дітей на утриманні не має, суд вважає, що виправлення обвинуваченого при відбуванні покарання без ізоляції від суспільства неможливі, тому підстав для застосування положень ст. 75 КК України суд не вбачає. Підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд також не вбачає, оскільки судом не встановлені обставини, які б суттєво знизили ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Розглянувши пред`явлений по справі цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 , на підставі аналізу всіх доказів в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином підлягають задоволенню, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами та складають саме ту вартість викраденого мобільного телефону, яка була визначена експертом.
Підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведеною по справі товарознавчої експертизи.
Питання з речовими доказами суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
Обраний ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 відраховувати з моменту приведення даного вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у сумі 446 гривень 66 копійок.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави вартість проведеної по справі товарознавчої експертизи № 189тв від 17 липня 2015 року в розмірі 368 гривень 28 копійок.
Речові докази по справі сумку, кофту сірого кольору, дві майки, панаму, косметичку з косметикою, пристрій для стрижки волосся, зарядний пристрій до телефону, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , трудову книжку на ім`я ОСОБА_8 , картку фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_8 , особову медичну книжку на ім`я ОСОБА_8 , які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_8 - залишити у її володінні, як законного власника.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду міста Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Подільський районний суд м. Києва.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

СуддяОСОБА_1