Ухвала
іменем україни

23 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000281 за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Ешери, Сухумського району, абхазької АРСР, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

за касаційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 березня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 року вирок районного суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він, 19 червня 2014 року о 18 год. 50 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у наметі для відпочинку біля магазину «Супер» розташованого по вул. Садовій в с. Григорівка, Барвінківського району, Харківської області, умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_8 , з метою умисного вбивства останнього, наніс потерпілому один удар побутовим ножем в ліву половину грудної клітини, чим спричинив йому колото-різану рану лівої половини грудної клітки, яка проникає в ліву плевральну порожнину з пошкодженням сердечної сумки, проникаюча рана серця в порожнину правого шлуночка, гемоперикард, перелом 6 ребра зліва, що відноситься до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, тим самим виконав всі дії які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак свій злочинний намір до кінця не довів з незалежних від його волі обставин, тому що ОСОБА_8 була надана своєчасна медична допомога, внаслідок чого не настала його смерть.

Прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, у своїй касаційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій засудженого ОСОБА_7 , порушує питання про скасування судових рішень і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з невмотивованістю рішення суду апеляційної інстанції, щодо застосування ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання засудженому, а як наслідок невідповідністю призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого ним злочину та даним про його особу внаслідок м`якості. Крім того, зазначає, що суд апеляційної інстанції постановив невмотивовану ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала касаційну скаргу прокурора, думку засудженого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи прокурора про те, що призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України є необґрунтованим, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Визнавши ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке ст. 12 КК України віднесене до категорії особливо тяжких, суд призначив йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України та зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Застосовуючи до ОСОБА_7 ст. 69 КК України, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки; конкретні обставини справи; дані про особу винного: який є одруженим, пенсіонером, інвалідом 3 групи, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має на утриманні дружину похилого віку; наявності кількох обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття у скоєному, запевнення суду про не скоєння правопорушень в подальшому та його зразкова поведінка після скоєння правопорушення, при тому, що скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння визнано обтяжуючою покарання обставиною, а також ставлення потерпілого, який ігнорував участь у судовому засіданні, тож на підставі наведеного суд прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування до засудженого ст. 69 КК України.

Крім того, наведені обставини, за переконанням суду, свідчили також про можливість виправлення засудженого ОСОБА_7 без реального відбування покарання та застосування до останнього вимог ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку передбаченого ст. 76 КК України. На зазначене рішення суду також вплинуло те, що потерпілий є зятем внучки засудженого, який неодноразово знущався з внучки ОСОБА_7 , застосовував до неї та до самого ОСОБА_7 силу, а також протиправну поведінку потерпілого перед вчиненням засудженим злочину, що суд також взяв до уваги при винесенні свого рішення.

Касаційний суд погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на загальних засадах призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, згідно з якими при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Судом з достатньою повнотою було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та те, що останній визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, та встановлення судом обставин, що мало місце побиття засудженого потерпілим.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше пяти років суд вправі прийняти рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, якщо з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Касаційний суд вважає, що суд дотримався вказаних вимог закону та належним чином мотивував своє рішення про застосування до ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України, зокрема, у вироку зазначено про можливість його виправлення без відбування покарання з відповідним контролем за ним.

На зазначений вирок районного суду щодо ОСОБА_7 прокурором та потерпілим були подані апеляційні скарги, де порушувалось питання про скасування вироку суду щодо ОСОБА_7 у зв`язку з м`якістю призначеного засудженому покарання та постановлення свого вироку. Прокурор у скарзі зазначав, що виправлення засудженого можливо лише за реального відбування покарання.

Апеляційний суд, розглянувши кримінальне провадження щодо засудженого, з урахуванням фактичних обставин справи та сукупності обставин, що пом`якшують покарання, прийняв обґрунтоване рішення про залишення вироку щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Доводи касаційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження, залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2