Справа № 274/1771/16-к
У Х В А Л А
Іменем України

31 липня 2017 року Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6 та ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001693 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.146, ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 289 КК України

та

ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 146, ч.3 ст.27, ч.3 ст. 289 КК України,

встановив:

14.02.2017 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.146, ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 289 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 146, ч.3 ст.27, ч.3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні прокурор вказав про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів, оскільки, на переконання прокурора, підстави для застосування до обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, а отже наявні визначені ст. 177 КПК України ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою вказаної статті.

Захисник обвинувачених прохала застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який вид запобіжного заходу, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що підстав для клопотання прокурора немає, оскільки відсутні ризики визначених кримінально-процесуальним законом. Також пояснили, що обвинувачений має намір сприяти проведенню судового слідства, також зазначили, що ОСОБА_6 являється учасником АТО, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір похилого віку, яка потребує стороннього догляду, в зв`язку з чим просили клопотання задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_9 та його представник в судове засідання не з`явилися.

Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді триманні під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.ст. 176, 177 КПК України, законодавець дав вичерпний перелік загальних положень про запобіжні заходи та визначив мету і підстави їх застосування за наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, згідно з п.1, п.4, п.5 ч.1, ч.2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню та продовжити кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.

За п.2, п.4 та п.5 ст.178 цього Кодексу суд зобов`язаний оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність або відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи.

З огляду на викладене, судом враховується наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 146, ч.3 ст.27, ч.3 ст. 289 КК України, тяжкість злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, розмір заподіяної шкоди, а також береться до уваги особа обвинуваченого, який в силу ст.. 89 КК України раніше не судимий, являється учасником бойових дій в зоні АТО, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір похилого віку, яка потребує стороннього догляду, характеризується позитивно, має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 .

Також, суд бере до уваги відношення обвинуваченого до кримінального провадження, тривалий строк перебування обвинуваченого під вартою. Крім того даних, які б свідчили про намагання обвинуваченого перешкоджати встановленню істини по справі або ухилитися від суду, чи продовжити свою злочинну діяльність або перешкоджати виконанню процесуальних рішень, у суду не має, спроб ухилятись від досудового слідства чи впливу на потерпілого чи свідків не здійснював.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_6 слід змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

При цьому, суд переконаний, що даний запобіжний захід, як і тримання під вартою, забезпечить запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_6 , передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи та те, що підстав вважати, що обвинувачений на волі не буде перешкоджати проведенню розгляду справи та не буде уникати виконання процесуальних обов`язків, тому суд вважає, що зміна запобіжного заходу щодо обвинуваченого з утримання під вартою на домашній арешт є можливим і це не зашкодить успішному проведенню судового розгляду справи в подальшому.

З огляду на ці обставини суд вважає, що ризики, які слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу відпали і у суду є можливість застосувати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 331, 372, ч. 2 ст. 392 КПК України суд,

Постановив:

Змінити ОСОБА_6 на весь час розгляду кримінального провадження запобіжний захід з утримання під вартою в СІЗО Житомирської УВП №8 на цілодобовий домашній арешт, звільнивши його з під варти негайно.

Заборонити ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , залишати цілодобово місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

В порядку ч.1 ст.181, п.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1. Прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2. Носити електронний засіб контролю, в разі його застосування слідчим чи органом поліції;

3. Цілодобово не залишати постійне місце проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Контроль за виконанням ухвали про обрання міри запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_6 покласти на органи поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Працівники поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження та СІЗО Житомирської УВП №8.

Ухвала суду є остаточною, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

ОСОБА_3