"26" грудня 2016 р. Справа № 363/2854/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2016року колегія суддів Вишгородського районного суду Київської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участю прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000249 відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4, 12 ч.2 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До Вишгородського районного суду Київської області від прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області. надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000249 відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловив думку про можливість призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні, зазначив, що справа підсудна Вишгородському районному суду Київської області, підстав для її зупинення чи закриття немає, підстав для повернення обвинувального акту також не вбачається.

Захисник у підготовчому судовому засіданні заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, а саме обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, таким чином дане кримінальне провадження не може бути призначено до розгляду, а обвинувальний акт повинен бути повернутий прокурору.

Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала думку свого захисника, також зазначила, що після повернення обвинувального акту не було проведено жодної слідчої дії, не допитані свідки та інше.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт з додатками, колегія судді приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно п. 13 ч. 1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст.110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України. Частини 5 та 7 п. 2 ст.291 КПК України передбачають, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України з зазначенням, встановленого відповідно до вимог даного КПК України розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4,12 ч.2 ст.115 КК України вказує на те, що прокурором не було дотримано цих вимог закону, оскільки направлений обвинувальний акт не містить у собі сформульованого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого п.4,12 ч.2 ст.115 КК України, а наводить лише фактичні обставини, які встановлені під час досудового розслідування та правову кваліфікацію.
Виклад фактичних обставин не може одночасно вважатись і підміняти собою формулювання обвинувачення, як помилково дійшов слідчий, яким складено обвинувальний акт та прокурор, який його погоджував і підписував.
Як вбачається з обвинувального акту обвинуваченої ОСОБА_7 інкримінується вчинення умисного вбивства, вчинене з особливою жорстокістю за попередньою змовою групою осіб, а саме з ОСОБА_8 . При цьому, виходячи із змісту наданого суду обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не видно який процесуальний статус має ОСОБА_8 .
Як повідомила обвинувачена ОСОБА_7 , ОСОБА_8 помер близько двох років тому, але ці обставини ні з обвинувального акту, ні з реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачаються. Данні щодо прийняття відповідних процесуальних рішень відносно ОСОБА_8 , зокрема, чи визнаний він винним у вчиненні даного злочину у встановленому законному порядку, чи закрита кримінальне провадженні відносно нього з цих або інших підстав, чи постановлено вирок відсутні в обвинувальному акті. Ці обставини мають істотне значення для роз`яснення обвинувачення ОСОБА_7 .
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року звернув увагу на вказівку у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції щодо необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (п. 79 рішення у справі «Камасінскі проти Австрії» від 19 грудня 1989 року).
Також, Європейський суд з прав людини вказує про необхідність аналізувати положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п. 52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п. 58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п. 34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).
Відповідно до ст.384 КПК України прокурор зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довідного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. На підтвердження цього надається письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість розгляду справи судом присяжних. В матеріалах кримінального провадження відсутнє письмове повідомлення, передбачене ст.384 КПК України, що є порушення прав обвинуваченої.
Крім того, колегія суддів зазначає, що в супереч вимогам ст.109, 290 КПК України в матеріалах кримінального провадження відсутня інформація щодо їх відкриття захиснику обвинуваченої.
Відповідно до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного колегія суддів вважає за необхідне повернути прокурору обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000249 відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4, 12 ч.2 ст.115 КК України, оскільки він не відповідає вимогам до нього, викладеним у ст. 291 КПК України, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченої.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.291, 314-317, 372 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000249 відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4, 12 ч.2 ст.115 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3