Справа № 640/4652/17
н/п 1-кс/640/2428/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" березня 2017 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
володільця майна - ОСОБА_4 ,
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що 23.03.2017 на майданчику огляду транспортних засобів, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-А, при дослідженні автомобіля ВАЗ 2109, н.з. НОМЕР_1 , який знаходився під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що номер кузова НОМЕР_2 вказаного автомобіля змінено шляхом перебивання знаків номеру.
Згідно висновку експертного дослідження №21/6341/14Д від 23.03.2017 номер кузова ХТА210900R1547700 «ВАЗ 2109», який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , змінений шляхом перебивання знаків номеру.
Оскільки автомобіль «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , 1994 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, та у зв`язку з тим, що номер кузова НОМЕР_2 «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , 1994 року випуску, змінений шляхом знищення механічним способом (шліфуванням) та відповідно до ст. 290 КК України, транспортний засіб автомобіль являється предметом злочину, тобто вказаний транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у п.3 ч.2 ст.167 КПК України, 23.03.2017, слідчим СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 в присутності понятих, був проведений огляд за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-а, в ході якого вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 оформлений на ім`я ОСОБА_6 , автомобіль «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , 1994 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який поставлений на спец майданчика для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси».
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 вищевказаний автомобіль зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначив, що придбав вказаний транспортний засіб відповідно до договору комісії №382, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та який представляє інтереси власника ОСОБА_6 на підставі довіреності.
ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та використовує мобільний телефон: НОМЕР_4 .
Вищеописані речі та документи зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, тобто відповідають критеріям, зазначеним у п.1, п. 3 ч.2 ст.167 КПК України.
На підставі вище викладеного, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладення арешту, а саме позбавлення осіб права на відчуження, розпорядження, володіння та користування на зазначене майно, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину та має бути використаним для забезпечення цивільного позову законного власника вказаного транспортного засобу. Встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегло на собі його сліди; містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом.
Сторона обвинувачення зазначає, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, проведення судових експертизи, збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження зазначеного майна, забезпечення цивільного позову та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також враховуючи, що вилучені: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , автомобіль «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , 1994 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, а також вказане майно буде використано у кримінальному провадженні в якості речових доказів, виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, яке було вилучене 23.03.2017 в ході проведення огляду за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-а у період часу з 15:00 до 19-00 години.
В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання.
Володілець майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Більш того, володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Після проведення огляду клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено, слідчий, на виконання вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, повинен був звернутися до суду не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, тобто 24.03.2017, інакше майно має бути повернуто особі, у якої воно було вилучено.
В клопотанні про арешт вилученого майна, сторона обвинувачення просить поновити строк на звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, у зв`язку з тим, що автомобіль було вилучено на добовому чергуванні у складі СОГ Київського ВП ГУНП в Харківській області, а 24.03.2017 був вихідним днем після добового чергування, крім того, 26.03.2017 та 27.03.2017 були вихідними днями, також 24.03.2017 року був направлений запит в регіональний сервісний центр МВС в Харківській області, на який ще очікується відповідь стосовно вищевказаного транспортного засобу, все перераховане унеможливлювало звернення до суду з відповідним клопотанням, 24.03.2017, 25.03.2017 та 26.03.2017.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Вказаною статтею передбачається не просто можливість, а й обов`язковість поновлення строку виконання процесуальних дій, пропущеного з поважних причин. Поважність причин визначається слідчим суддею у разі неможливості своєчасного подання відповідного документа через будь-які обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.
Принципом кримінального судочинства є доступ до правосуддя (ст. ст. 7, 21 КПК України), який впроваджує у вітчизняне кримінальне процесуальне законодавство міжнародно-правовий стандарт, який міститься у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання сторони обвинувачення та поновлення процесуального строку слідчому, прокурору на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, пропущеного із поважних причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказаний транспортний засіб шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню, із визначенням місця зберігання на спец майданчику для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси».
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на автомобіль «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , 1994 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , вилучені у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання автомобіля «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , 1994 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , визначити спец майданчик для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси».
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1