№707/2331/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2017 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, ромської національності, громадянина України, з незакінченою середньо-загальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 18.09.2015 р. Вінницьким міським судом за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 18.09.2015 був засуджений Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки. Він був взятий на облік Черкаським РВ КВІ УДПтСУ в Черкаській області та 11.11.2015 був письмово ознайомлений з порядком та умовами відбуття покарання на підставі ч. 1 ст. 389 КК України за порушення яких може бути притягнений до кримінальної відповідальності.

Однак ОСОБА_4 умисно ухилився від відбуття покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме позбавлення права керувати транспортним засобом впродовж 3 років та 19.04.2016 приблизно о 08 годині 05 хвилин, знаходячись в салоні автомобіля марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, завів двигун автомобіля і керуючи вказаним транспортним засобом почав рухатися по 58 км авто дороги сполучення Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань та був зупинений молодшим інспектором Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 та притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, обставини вчинення ним злочину підтвердив у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, та показав що він 19.04.2016 дійсно керував транспортним засобом. Такі дії були обумовлені необхідністю доставити ліки своєму батькові, який на той час перебував в лікарні.

Враховуючи ту обставину, що обвинувачений визнає свою вину повністю та у відповідності до вимог ст. 349 КПК України при визначенні обсягу доказів, які повинні були досліджуватись, учасники судового процесу не заперечували проти визнання недоцільним їх дослідження, оскільки обставини та докази ніким не оспорюються та правильно їх розуміють учасники процесу і за відсутності сумнівів у добровільності такої їх позиції, суд вважає недоцільним досліджувати докази по справі, роз`яснивши учасникам процесу про те, що вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 389 КК України ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме займатися певного діяльністю особою, засудженою до цього виду покарання.

Під час призначення обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 389 КК України відповідно до положень Загальної частини цього ж кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме, щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, молодий вік обвинуваченого, його особу, який за місцем проживання характеризується позитивно, стан його здоров`я, а саме те що він потребує оперативного лікування, обставини вчинення злочину, а саме необхідності привести ліки своєму батькові, який в той час знаходився на лікуванні в лікарні, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим призначити покарання з урахуванням ст. 69 КК України, та перейти до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини КК України, та вважає, необхідним і достатнім кримінальним покаранням для виправлення особи та запобігання вчиненню ним нових злочинів є кримінальне покарання у виді штрафу.

Підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Доля речових доказів повинна бути вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 389 України, та призначити йому покарання, з урахуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу особисте зобов`язання - залишити.

Речові докази, а саме: вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2015 року на 2 арк., підписка від 11.11.2015 на 1 арк. за підписом ОСОБА_4 ; лист-повідомлення Територіального сервісного центру 7141 на 1 арк.; довідка № 677 від 29.06.2016 на 1 арк.; копія постанови в справі про адміністративне правопорушення від 19.04.2016 на 1 арк. залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок після проголошення вручити учасникам провадження. На вирок може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1