Справа № 492/910/14-к
Провадження № 1-кп/492/118/17
У К Р А Ї Н А
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
ВИРОК
Іменем України
25 липня 2017 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000034 від 11.01.2013 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз Одеської області, громадянина України, болгарина, одруженого, з середньою освітою, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:
30.05.2006 року на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Арцизького нотаріального округу Одеської області ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_6 , уповноважила ОСОБА_7 , представляти її інтереси в органах ДАІ при проведенні технічного огляду причепа та інших питань, на станція підприємствах технічного обслуговування та ремонту належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого та зареєстрованого Арцизьким МРЕВ Одеської області 27 травня 2006 року напівпричіп бортовий, тентований, марки SREM, модель METACO SD334, шасі № НОМЕР_2 , 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 строком на три роки. Після закінчення строку дії виданої довіреності, який сплинув 30.05.2009 року, вона видала ОСОБА_7 , іншу довіреність, а саме: 08.09.2009 року на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Арцизького нотаріального округу Одеської області ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_6 , уповноважила ОСОБА_7 , представляти її інтереси в органах ДАІ при проведенні технічного огляду причепа та інших питань, на станція підприємствах технічного обслуговування та ремонту, а також будь-яких інших установах підприємствах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, перед фізичними особами, х усіх питань, що стосуються експлуатації, технічного обслуговування, ремонту, проходження технічного огляду, страхування належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого та зареєстрованого Арцизьким МРЕВ Одеської області 27 травня 2006 року напівпричіп бортовий, тентований, марки SREM, модель METACO SD334, шасі № НОМЕР_2 , 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 строком на один рік. Після закінчення строку дії виданої довіреності, який сплинув 30.05.2009 року, вона видала ОСОБА_7 , іншу довіреність від 08.09.2009 року, який сплинув 08.09.2010 року ОСОБА_7 , напівпричіп їй не повернув.

Потерпілою ОСОБА_6 було подано позов до Арцизького районного суду Одеської області на неправомірні дії ОСОБА_7 , згідно рішення Арцизького районного суду Одеської області від 17.10.2011 року, позовна заява ОСОБА_6 задоволена частково та ОСОБА_7 був зобов`язаний повернути шляхом передачі ОСОБА_6 , належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого та зареєстрованого Арцизьким МРЕВ Одеської області 27 травня 2006 року напівпричіп бортовий, тентований, марки SREM, модель METACO SD334, 1995 року випуску, сірого кольору, шасі № НОМЕР_2 . Потерпілою ОСОБА_6 було подано апеляційну скаргу на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 17.10.2011 року.

Згідно рішення апеляційного суду Одеської області від 04.04.2012 року апеляційна скарга ОСОБА_6 була задоволена повністю та ОСОБА_7 було зобов`язано повернути ОСОБА_6 , напівпричіп бортовий тентований, марки SREM, модель METACO SD334, шасі № НОМЕР_2 , 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 в повністю укомплектованому та придатному для експлуатації стані, але до теперішнього часу він, умисно, з метою ухилення від виконання вищезазначеного рішення суду, будучи працездатною особою, та працюючи періодично по найму, без оформлення трудових відносин, отримуючи при цьому дохід, будучи зобов`язаним та маючи реальну можливість, виконати рішення апеляційного суду Одеської області від 04.04.2012 року, яке набрало законної сили 04.04.2012 року про передачу вищевказаного причепу не виконав.

Однак, ОСОБА_7 , не було оскаржене рішення апеляційного суду Одеської області від 04.04.2012 року, протягом двадцяти днів, таким чином вказане рішення набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню.

Також, встановлено, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Арицзького районного управління юстиції Одеської області перебувало виконавче провадження № 33842358, заведене на підставі виконавчого листа № 2-652/11, виданого 31.07.2012 року Арцизьким районним судом Одеської області, про зобов`язання ОСОБА_7 повернути шляхом передачі ОСОБА_6 належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого та зареєстрованого Арцизьким МРЕВ Одеської області 27 травня 2006 року напівпричіп бортовий, тентований, марки SREM, модель METACO SD334, шасі № НОМЕР_2 , 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в повністю укомплектованому та придатному для експлуатації стані, але ОСОБА_7 , не виконав зобов`язання покладенні на нього апеляційним судом Одеської області. Вказане провадження було закінчене 05.10.2012 року.

Невиконання судового рішення полягає у невжитті особою, до якої звернуто виконання вироку, рішення, ухвали або постанови суду, що набрало законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання. Судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма юридичним та фізичними особами на всій території України. Однак, ОСОБА_7 , будучи ознайомленим з рішенням апеляційного суду Одеської області, умисно, з метою невиконання рішення суду, що виразилося у відмові передання повністю укомплектованого причепу, до теперішнього часу не виконав зобов`язання покладенні на нього апеляційним судом Одеської області.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення (злочину) не визнав та пояснив суду, що він придбав причеп та оформив його на потерпілу, так мали намір працювати разом, однак сам сплачує гроші за причеп. Про наявність рішення апеляційного суду Одеської області від 04.04.2012 року йому було відомо. Крім того, обвинувачений дав пояснення, що він є пенсіонером та не має можливості укомплектувати причеп. Обвинувачений рішення апеляційного суду Одеської області від 04.04.2012 року визнає та має бажання його виконати, але у зв`язку із своїм тяжким матеріальним становищем не вважає себе винним у невиконанні судового рішення.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні злочину, його вина повністю підтверджується показаннями потерпілої, а також доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_6 дала суду показання про те, що кредит на придбання причепу взяв обвинувачений, але потерпіла виступала поручителем. За час використання вона видала дві довіреності обвинуваченому ОСОБА_7 на користування причепом. Зверталася у виконавчу службу та органи поліції для того, щоб їй допомогли повернути причеп.

Окрім того, вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінальної справи, зокрема:
- свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого Арцизьким МРЕВ Одеської області 27 травня 2006 року напівпричіп бортовий, тентований, марки SREM, модель METACO SD334, шасі (кузов, рама, каляска) № НОМЕР_2 , 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , згідно якого вказаний причеп належить ОСОБА_6 ;

- довіреностями від 30.05.2006 року та 08.08.2009 року, посвідченими приватним нотаріусом Арцизького нотаріального округу Одеської області ОСОБА_8 , якими потерпіла ОСОБА_6 , уповноважила ОСОБА_7 , представляти її інтереси в органах ДАІ при проведенні технічного огляду причепа та інших питань, на станція підприємствах технічного обслуговування та ремонту належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого та зареєстрованого Арцизьким МРЕВ Одеської області 27 травня 2006 року вищезазначеного напівпричепу;

- рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справ Апеляційного суду Одеської області від 04 квітня 2012 року, яким рішення Арцизького районного суду Одеської області від 17 жовтня 2011 року змінено та зобов`язано ОСОБА_7 повернути шляхом передачі ОСОБА_6 належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого та зареєстрованого Арцизьким МРЕВ Одеської області 27 травня 2006 року напівпричіп бортовий, тентований, марки SREM, модель METACO SD334, шасі (кузов, рама, каляска) № НОМЕР_2 , 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в повністю укомплектованому та придатному для експлуатації стані;

- виконавчим листом № 2-652/11, виданим Арцизьким районним судом Одеської області 31.07.2012 року про зобов`язання ОСОБА_7 повернути шляхом передачі ОСОБА_6 належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого та зареєстрованого Арцизьким МРЕВ Одеської області 27 травня 2006 року напівпричіп бортовий, тентований, марки SREM, модель METACO SD334, шасі № НОМЕР_2 , 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в повністю укомплектованому та придатному для експлуатації стані;

- протоколом огляду місця події від 17.01.2013 року та фототаблицею, згідно яких вказаний причеп знаходився за адесою: АДРЕСА_2 у розкомплектованому стані;

- постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 33842358 від 16.08.2012 року, відповідно до якої в.о. начальника відділу ДВС Арцизького районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_9 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-652/11, виданого 31.07.2012 року Арцизьким районним судом Одеської області про зобов`язання ОСОБА_7 повернути шляхом передачі ОСОБА_6 належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого та зареєстрованого Арцизьким МРЕВ Одеської області 27 травня 2006 року напівпричіп бортовий, тентований, марки SREM, модель METACO SD334, шасі № НОМЕР_2 , 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в повністю укомплектованому та придатному для експлуатації стані;

- актом державного виконавця від 22.08.2012 року, згідно якого напівпричеп у ОСОБА_7 відсутній, вказаний причеп був переданий 3 роки тому ОСОБА_6 ;

- актами державного виконавця від 23.08.2012 року та від 31.08.2012 року, відповідно до яких майно яке підлягає передачі стягувачу знаходиться на території Арцизького РПС у розкомплектованому стані для експлуатації не придатний, у зв`язку з чим стягувач відмовився приймати за рішенням суду;

- постановами про накладення стягнення від 23.08.2012 року та від 03.09.2012 року, з яких вбачається, що у зв`язку з невиконанням вимог виконавчого документа, рішення суду у встановленому державним виконавцем самостійні строки на ОСОБА_7 було накладено штраф в розмірі 170,00 грн. та 340,00 грн.;
- постановою про закінчення виконавчого провадження від 05.10.2012 року у зв`язку з неможливістю виконання рішення без участі боржника;
- поданням про притягнення до кримінальної відповідальності в порядку статті 382 КК України від 08.10.2012 року, відповідно до якого відділ ДВС Арцизького районного управління юстиції Одеської області звернувся до прокурора Арцизького району Одеської області для притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за умисне невиконання рішення суду.
Суд враховує, що будь-яких об`єктивних причин, які б перешкоджали ОСОБА_7 виконати судове рішення в ході судового розгляду встановлено не було, проте незважаючи на вказані обставини, жодних дій ОСОБА_7 щодо виконання судового рішення шляхом передачі причепу ОСОБА_6 не вчинив і навіть не намагався вчинити.
Суду не було доведено з боку захисника обвинуваченого та самого ОСОБА_7 той факт, що у обвинуваченого не було умислу на не виконання рішення суду, оскільки суду не було надано доказів того, що обвинувачений вчиняв дії щодо виконання судового рішення шляхом передачі причепу ОСОБА_6 та не намагався вчинити такі дії, а також не звертався до суду за роз`ясненням рішення суду, якщо воно йому не зрозуміло в частині в якому саме стані має бути укомплектований причеп, також він не звернувся з таким клопотанням до державного виконавця, який би в свою чергу міг подати до суду подання щодо роз`яснення рішення суду, крім того ОСОБА_7 не оскаржував ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04.04.2012 року, яким рішення суду від 17.10.2011 року було змінено, що свідчить про те, що він погодився з винесеним рішенням по цивільної справі № 2-652/11. Також, обвинувачений ОСОБА_7 не звертався до суду із клопотанням про заміну способу виконання судового рішення, зупинення виконання рішення суду або відстрочку виконання рішення суду.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позиція обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його бажання виконати рішення суду, однак неможливості його виконати у зв`язку з скрутним матеріальним становищем є способом захисту та можливістю уникнути від кримінальної відповідальності та покарання за вчинений злочин.
Оцінюючі дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України доведена в повному обсязі та його протиправні дії кваліфікує за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання судового рішення.

При вирішенні зазначеної справи суд враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією із його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основнихз засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора соціальних відносин, одни із соціально-людських вимірів права. Ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2014 від 02.11.2014 року у справі № 1-33/2004.

Частина 5 ст. 74 КК України містить положення про те, що особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.
Пункт 3 ч. 1 ст. 49 КК України вказує на те, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Як передбачено ч. 3 ст. 12 КК України злочин середньої тяжкості є злочином, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Злочин вчинений ОСОБА_7 відноситься до злочинів середньої тяжкості, оскільки санкція цього злочину передбачає покарання до 5 років.
На даний час, після вчинення ОСОБА_7 вказаного злочину, минуло 5 років 3 місяці, тобто з дня їх вчинення минуло більше 5 років і вирок суду до цього часу не набрав законної сили.
Тому, суд вважає за необхідне цим вироком за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України на підставі ст. ст. 74, 49 КК України звільнити від покарання у зв`язку з закінченням строків давності.
Виходячи з наведеного та дослідження всіх доказів і їх сукупності, якими підтверджена винуватість ОСОБА_7 у висунутому йому обвинуваченні, суд приходить до висновку про безпідставність доводів обвинуваченого про відсутність його вини у вчиненні злочину.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого ним злочину, дані про його особу, який є пенсіонером та отримує пенсію за віком, у лікаря психіатра та на диспансерному обліку не перебуває, характеризується позитивно, відсутність суспільної небезпечності.
Враховуючи наведене та ті обставини, що ОСОБА_7 не є особою суспільно-небезпечною, від його дій тяжких наслідків не настало, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства і суду є підстави для застосування до обвинуваченого покарання у вигляді штрафу. Підстав для застосування до обвинуваченого дію ст. 69 КК України суд не вбачає.
Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.
Згідно ст. 128 КПК України особі якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, до початку судового розгляду має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Щодо визначення розміру відшкодування потерпілій моральної шкоди, то в цьому випадку суд бере до уваги роз`яснення п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.02.1995 року № 4, який зазначає, що «розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних обвинуваченим моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини обвинуваченого та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілої, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації …».
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілої не підлягає задоволенню, так як потерпілою та її представником в судовому засіданні не доведенофакт завдання моральної шкоди факт зміни звичайного способу життя та не обґрунтовано розмір, в якому оцінюється її моральна шкода.

Суд не вирішує питання про речові докази у справі, в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, так як речові докази суду не надавались, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для вирішення питання про долю речових доказів, у даному кримінальному проваджені.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 369-370, 373-374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Відповідно ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 381 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.
В задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1