Справа № 304/859/17
Провадження № 1-кс/304/243/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника - ОСОБА_3 , його представника - ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши скаргу на постанову слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 від 24 травня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000120,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області з вищезазначеною скаргою звернувся представник заявника адвоката ОСОБА_4 . Скаргу мотивує тим, що 24 травня 2017 року слідчим ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000120 відносно ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю в діях такого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. З даною постановою він не згідний, оскільки вважає, що вона є передчасною. Так, 01 квітня 2017 року ОСОБА_3 подав був до Перечинського ВП заяву про те, що в цей день близько 18 год.00хв. ОСОБА_6 , знаходячись в с.Ворочево умисно завдав йому декілька ударів в обличчя, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження. 02 квітня 2017 року відомості про вказаний факт було внесено до ЄРДР за №0000120 та розпочато досудове розслідування з кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. В даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 визнано потерпілим. Згідно висновку судово-медичної експертизи №268 від 23 квітня 2017 року на тілі останнього виявлено тілесні ушкодження у вигляді: «ЗЧМТ, струсу головного мозку, осадження на шкірних покривах чолової ділянки по центру», дані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів, якими найбільш ймовірно могли бути пальці рук сторонньої людини затиснуті в кулак, які діяли по ударному забійному механізму і по часу вони відповідають обставинам справи. Дані ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, без короткочасного розладу здоров`я. Однак, не зважаючи на зазначені обставини, а також висновок судово-медичної експертизи №268 від 23 квітня 2017 року, слідчий чомусь вважає не доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Тому, на підставі вищенаведеного, з урахуванням того, що слідчий фактично передчасно зробив висновок про відсутність в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а тому представник потерпілого просить слідчого суддю скасувати постанову слідчого ОСОБА_5 від 24 травня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000120 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та направити прокурору матеріали кримінального провадження для організації подальшого досудового розслідування.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 просили скаргу задовольнити, при цьому посилаючись на обставини викладені у такій.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки вважає, що він вжив всіх передбачених КПК України заходів щодо повного і об`єктивного розслідування даної справи.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, дослідивши оскаржувану постанову та додані до неї матеріали, приходить до наступного висновку.

Так, згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.ч.1,2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч.ч.1,2 та 5 ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий уповноважений:1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; 6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; 7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; 9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється...

Згідно ч.1 та ч.2 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Разом з цим, згідно ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання……. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч.ч.1,2,5,6,7 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення. Постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Як встановлено у судовому засіданні, 01 квітня 2017 року до чергової частини Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області надійшла заява від гр. ОСОБА_3 , який просив прийняти міри до свого сусіда гр. ОСОБА_6 , який 01 квітня 2017 року близько 18год.00хв., на земельній ділянці завдав йому декілька ударів в обличчя, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження.

Також встановлено, що 02 квітня 2017 року дану подію було внесено в ЄРДР за №0000120, з попередньою кваліфікацією - ч.1ст.125 КК України.

Разом з цим встановлено, що 24 травня 2017 року за результатами проведення досудового розслідування слідчим СВ Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 було винесено оскаржувану постанову, згідно якої дане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Як убачається з оскаржуваної постанови, то така мотивована виключно тим, що потерпілий ОСОБА_3 під час події з ОСОБА_6 , намахуючись та тримаючи дерев`яний ціпок, міг завдати сам собі удари по голові. При цьому, до такого висновку слідчий дійшов виключно на підставі пояснень потерпілого ОСОБА_3 , пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також висновку експерта №268 від 23.04.2017 року.

Однак, як убачається з самого висновку експерта №268 від 23.04.2017 року, то виявлені на тілі гр. ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді: «ЗЧМТ, струс головного мозку, ділянка осадження на шкірних покривах чолової ділянки по центру» могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів, якими найбільш імовірно могли бути пальці рук сторонньої людини, затиснуті в кулак, які діяли по ударно-забійному механізмі. При цьому, що такі тілесні ушкодження могли бути заподіяні іншим предметом у висновку немає. Будь-яких інших доказів на спростування такого висновку слідчим у оскаржуваній постанові не наведено.

Тому, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 не належним чином, не всебічно, не повно і не неупереджено дослідив обставини кримінального провадження, не належним чином провів перевірку фактів вказаних у заяві ОСОБА_3 , а висновки, зазначені ним у постанові про закриття кримінального провадження, на думку слідчого судді, є передчасними, у зв`язку з чим така постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора.

Тому, на підставі наведеного та керуючись ст. ст. 9, 28, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000120, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 квітня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1