Справа № 522/5160/17
Провадження 1-кс/522/6189/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі, погоджене з начальником відділу прокуратури АР Крим, про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно клопотання ГУНП в АР Крим та м. Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000020 від 15.02.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , маючи 6-й ранг державного службовця в межах категорії «Б» посад державної служби, займаючи посаду начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, у листопаді 2016 р., здійснюючи прийом громадян у Дніпровському РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Краківська, 20, з метою вимагання неправомірної вигоди у сторони виконавчого провадження №49737661, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 209 767,44 грн., повідомив ОСОБА_5 про те, що зазначене виконавче провадження зупинене відповідно до постанови державного виконавця ОСОБА_7 від 22.01.2016 р. та надав вказівку останній не проводити будь-які виконавчі дії до його розпорядження.

У подальшому, виконавчі дії у зазначеному виконавчому провадженні 20.01.2017 р. були поновлені державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_8 та оголошено у розшук майно боржника ОСОБА_5 , а саме транспортний засіб «Toyota Auris», д.н. НОМЕР_1 .

Після цього, 01.02.2017 р. ОСОБА_4 , висунув вимогу боржнику у виконавчому провадженні ОСОБА_5 про передачу щомісячної неправомірної вигоди у розмірі 150 доларів США за непроведення виконавчих дій.

Крім того, у лютому 2017 р., ОСОБА_4 залучив до вчинення кримінального правопорушення державного виконавця Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_7 , з якою вступив у попередню змову з метою вимагання неправомірної вигоди у ОСОБА_5 .

На реалізацію досягненої домовленості, ОСОБА_7 17.02.2017 р. направила виклик державного виконавця до боржника ОСОБА_5 , а також 27.02.2017 р. особисто їй зателефонувала та повідомила про розшук транспортного засобу «Toyota Auris», д.н. НОМЕР_1 і необхідність прибути для з`ясування обставин виконавчого провадження 28.02.2017 р., всупереч направленого нею виклику на 01.03.2017 р.

28.02.2017 р. ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Краківська, 20, висунула вимогу боржнику ОСОБА_5 у передачі неправомірної вигоди у розмірі 3000 грн. за зняття з розшуку зазначеного транспортного засобу «Toyota Auris», д.н. НОМЕР_1 .

01.03.2017 р. з урахуванням створених умов службовими особами Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві, ОСОБА_5 передала ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 4000 грн. за не проведення виконавчих дій протягом березня 2017 р., а 02.03.2017 р. передала ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3000 грн. за зняття з розшуку транспортного засобу «Toyota Auris», д.н. НОМЕР_1 .

В подальшому, 22.03.2017 під час передачі боржником ОСОБА_5 наступної неправомірної вигоди ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 12 000 грн., останніх було затримано правоохоронними органами.

22.03.2017 р. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

23.03.2017 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєні злочину передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності, частка власності 1/1 на квартиру АДРЕСА_2 належить ОСОБА_7 .

Враховуючи, що санкцією статті 368 КК України за якою підозрюється остання, передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, у зв`язку з чим виникла необхідність в накладені арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваної, з метою забезпечення виконання можливого вироку в частині конфіскації майна.

На підставі викладеного, з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі відчуження майна його власником підозрюваною ОСОБА_7 , прокурор просив клопотання задовольнити та провести його розгляд без виклику власника майна.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатись без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Таким чином, з метою запобігання можливості відчуження майна, вважаю можливим розглянути клопотання за відсутності його власника.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали які обґрунтовують його доводи, заслухав думку прокурора, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст. 170 КК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п.3 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Так, клопотання слідчого про арешт майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , що належать на праві власності ОСОБА_7 , відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

З клопотання та доданих до нього матеріалів, вбачаються підстави у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, а саме те, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, таким чином, накладення арешту необхідно з метою забезпечення виконання можливого вироку в частині конфіскації майна.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому, завданням арешту майна є запобігання можливості переоформлення, продажу або відчуження зазначеного майна, оскільки його незастосування може призвести до настання інших наслідків, що перешкоджатиме розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчим в клопотанні конкретно вказаний перелік майна, на яке належить накласти арешт, а також до нього додані документи, якими він обґрунтовує його доводи.

Таким чином, суд вважає, що клопотання є законним, обґрунтованим, та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_9 , про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , що належать на праві власності ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: