Дата документу Справа № 337/2403/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/907/17
Єдиний унікальний № 337/2403/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 124 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 70001317 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що в цілому законний та обґрунтований вирок суду першої інстанції повинен бути змінений в частині стягнення моральної шкоди (п.3 ч.1 ст. 408 КПК України) у зв`язку невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, які були досліджені в ході судового розгляду.

В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_9 належними та допустимими доказами свої вимоги в частині стягнення моральної шкоди не довів. Ним не аргументовано та не доведено, в чому саме полягає заподіяна йому моральна шкода, які саме душевні чи інші страждання морального характеру він переніс, якими критеріями керувався при визначенні розміру моральної шкоди.

В мотивувальній частині оскаржуваного вироку, суд першої інстанції зазначає: «...В ході розгляду справи було встановлено спричинення фізичного болю і тяжких тілесних ушкоджень обвинуваченим Цулею LB. У відповідності до п.п. 1, 2 ч.2 cт. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Однак при цьому суд також: приймає до уваги, як поведінку потерпілого, яка передувала конфлікту, так і наслідки, спричинені здоров`ю ОСОБА_9 , якому згідно медичних рекомендацій, тепер необхідно уникати певних видів робіт. Таким чином, суд вважає за необхідне частково задовольнити цивільний позов, стягнувши на користь потерпілого моральну шкоду в сумі 30000 гривень, що буде відповідати обставинам справи, нормам справедливості та виваженості».

Таким чином, суд першої інстанції зазначає у вироку, що ним прийнято до уваги «поведінка потерпілого, яка передувала конфлікту», але в той же час, суд не дає оцінки цієї поведінки та не враховує інші обставини, які передували конфлікту. А саме, судом першої уваги не прийнято до уваги, що потерпілий ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти здоров`я інших осіб. Не враховано судом першої інстанції і віктимна поведінка потерпілого, який будучи у стані алкогольного сп`яніння, протиправно увірвався до житла обвинуваченого і фактично спровокував конфлікт, якого б і не було, якби не протиправні дії самого потерпілого. Так, в результаті дій потерпілого, обвинуваченому ОСОБА_10 , свідку ОСОБА_11 заподіяні тілесні ушкодження і в матеріалах кримінального провадження знаходяться Висновки експертів Запорізького обласного бюро СМЕ. Належної оцінки цьому факту при вирішенні питання про стягнення моральної шкоди судом першої інстанції не давалось.

В мотивувальній частині оскаржуваного вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя, в частині обґрунтування стягнення моральної шкоди, зазначено, що суд бере до уваги «наслідки, спричинені здоров`ю ОСОБА_9 , якому згідно медичних рекомендацій, тепер необхідно уникати певних видів робіт». Але в той же час, суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що до вчинення відносно нього кримінального правопорушення, потерпілий ОСОБА_9 тривалий час ніде не працює, веде споживчий спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, а тому необхідність уникати певних видів робіт, на які посилається суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного вироку, жодним чином не стосується того способу життя, який сповідує потерпілий, не впливає на зміну звичайного способу життя, життєвого ритму тощо.

Таким чином, оскаржуваний вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя, в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, не відповідає обставинам справи, нормам справедливості та виваженості.

Просить вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 7 березня 2017 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, змінити, виклавши резолютивну частину ухвали в наступній редакції: « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України і призначити йому покарання у вигляді 190 (ста дев`яносто) годин громадських робіт. Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в сумі 1 647 (одна тисяча шістсот сорок сім) гривень 86 копійок. В задоволенні іншої частини цивільного позову - відмовити».

В запереченнях представник потерпілого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок районного суду, без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах прокурора та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; колегія суддів, перевіривши матеріали провадження, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково.
Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України та призначено покарання у вигляді 190 (ста дев`яносто) годин громадських робіт.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в сумі 1647 (одна тисяча шістсот сорок сім) гривень 86 копійок, та моральну шкоду заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень, а всього 31647 (тридцять одна тисяча шістсот сорок сім) гривень 86 копійок. В задоволенні іншої частини цивільного позову відмовлено. В вироку вирішена доля речових доказів по справі.
Згідно з вироком, 29 квітня 2016 року у вечірній час ОСОБА_6 разом із ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

Приблизно о 19:30 годині 29 квітня 2016 року до вказаної квартири прибув ОСОБА_9 , який, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті ревнощів у кімнаті вказаної квартири завдав ОСОБА_12 удар в область шиї, від якого вона впала на підлогу, після чого почав здавлювати її шию руками, спричинивши останній синці в області шиї, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

ОСОБА_6 зробив спробу відтягнути ОСОБА_9 від ОСОБА_12 , але ОСОБА_9 наніс йому удар ногою по лівій нозі в результаті чого заподіяв ОСОБА_6 садно в області лівої голені, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Вважаючи дії ОСОБА_9 такими, що створюють небезпеку для здоров`я ОСОБА_12 , маючи намір припинити їх та тим самим захистити охоронювані законом права та інтереси останньої, діючи умисно, з метою заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, тобто тяжкої шкоди, яка явно не відповідала небезпечності посягання та обстановці захисту, ОСОБА_6 29 квітня 2016 року у період часу з 19:30 години до 19:33 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 з кімнати вищевказаної квартири прослідував на кухню, взяв кухонний ніж, повернувся до кімнати, де наніс ОСОБА_9 один удар кухонним ножем у тулуб, тим самим спричинивши потерпілому проникаюче поранення грудної клітини зліва у проекції 3-го ребра по парастернальній лінії з пошкодженням верхньої долі лівої легені з утворенням гемотораксу, з пересіченням хрящової частини 3-4-го ребра зліва, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка, та які не оскаржуються в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_6 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом за ст. 124 КК України.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не повинен був призначати йому грошову суму у рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином, оскільки, на думку апелянта, суд не дав оцінку тому що потерпілий ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти здоров`я інших осіб, будучи у стані алкогольного сп`яніння, протиправно увірвався до його житла і фактично спровокував конфлікт, якого б і не було, якби не протиправні дії самого потерпілого, в результаті дій останнього, йому та свідку ОСОБА_11 заподіяні тілесні ушкодження, заслуговують на увагу частково, з огляду на наступне.

Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій у результаті кримінального правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. До того ж ч. 5 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи в результаті яких дій (бездіяльності) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що обвинувачений повинен сплатити певну грошову суму у рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином, але разом з тим, суд призначив розмір суми, яка не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, оскільки суд не в повній мірі врахував поведінку потерпілого перед вчиненням злочину, зокрема те, що, будучи в тяжкому стані алкогольного сп`яніння (2, 49 г/л), він фактично протиправно увірвався до житла обвинуваченого, де за короткий час заподів легкі тілесні ушкодження, як громадянці ОСОБА_12 так і обвинуваченому. При цьому суд не звернув увагу на те, що останній скоїв злочин, захищаючи ОСОБА_12 від протиправних дій потерпілого.

При цьому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого про повну відмову в задоволенні позову потерпілого про стягнення моральної шкоди, оскільки потерпілому було спричинено тяжке тілесне ушкодження, яке було небезпечне для життя в момент заподіяння, наслідком цього злочину стало те, що згідно медичних рекомендацій останньому необхідно уникати певних видів робіт.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 грошову суму у рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином у розмірі 15 000 грн. на користь потерпілого ОСОБА_9 , на думку колегії суддів, дана грошова сума є виваженою та справедливою, як по відношенню до потерпілого, так і до обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 408 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2017 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , змінити.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України, зменшити розмір морального відшкодування з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 до 15 000 (п`ятнадцяти тисяч) гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її оголошення.

Судді: