Номер провадження: 11-сс/785/1246/17
Номер справи місцевого суду: 520/8315/17
Головуючий у першій інстанції
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.07.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю

потерпілої: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2017 року, якою частково задоволено скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 щодо не розгляду її клопотання від 13.07.2017 року,-

встановив
До Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_4 , в якій вона просила визнати незаконною бездіяльність слідчого щодо не розгляду її клопотання від 13.07.2017 року про накладення арешту на майно, яке є об`єктом злочину, а саме: на будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку за цією ж адресою, для забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні №0004195 та накласти арешт на зазначене майно.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2017 року було частково задоволено скаргу ОСОБА_4 , визнано протиправною бездіяльність слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 щодо не розгляду нею клопотання ОСОБА_4 про накладення арешту від 13.07.2017 року, а в іншій частині відмовлено у задоволення скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя, частково задовольнив скаргу заявниці та визнав бездіяльність слідчого незаконною і посилаючись на відсутність підстав для накладення арешту, з мотивів відсутності даних про визнання ОСОБА_4 цивільним позивачем у даному кримінальному провадженні, яке надає останній право на звернення з таким клопотанням, вважав за необхідним відмовити у задоволенні скарги у цій частині.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, заявник ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, порушує питання щодо її скасування.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник послалася на те, що слідчий суддя не дослідив матеріали скарги та не вивчив ситуацію, внаслідок чого прийшов до неправильного висновку і прийняв неправильне рішення в частині відмови в накладенні арешту на зазначене майно, чим на думку скаржниці, грубо порушив її процесуальні права, оскільки вона до своєї скарги долучила матеріали, які свідчать про реєстрацію її цивільного позову в канцелярії органу досудового слідства, на які слідчий суддя увагу не звернув.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та прийняти нову ухвалу, якою накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку за цією ж адресою, для забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні №0004195.

У відповідності до вимог ч.1 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції та з урахуванням особливостей, передбачених главою 31.

Відповідно до положень Глави 26 § 1, яким передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, а саме у відповідності до вимог ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора, дії якого оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги.

Так, частиною 1 ст.9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Законність прийнято відносити до загальноправових принципів. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Параграфом першим Глави 26 КПК України передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені слідчому судді на етапі досудового провадження та відповідно до п.1 ч. 1 зазначеної статі передбачена можливість оскарження бездіяльності слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання зави чи повідомлення про кримінальне правопорушення, в тому числі у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Як вбачається зі скарги ОСОБА_4 , яка міститься в матеріалах судового провадження, будучи потерпілою у кримінальному провадженні, вона 13.07.2017 року звернулася до слідчого Київського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 з клопотанням про накладення арешту на майно у АДРЕСА_1 в межах забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні №0004195 та з клопотанням про визнання її цивільним позивачем.

Станом на 17.07.2017 року слідчий ОСОБА_5 не розглянула її клопотання, що змусило ОСОБА_4 звернутися до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого та при цьому остання заявила клопотання про накладення арешту на майно. До вказаної скарги заявник додала копії клопотань про накладення арешту на майно і визнання її цивільним позивачем, які містять дані про отримання даних клопотань Київським ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Слідчий суддя в своїй ухвалі при вирішенні питання щодо бездіяльності слідчого вірно зазначив, що слідчий протягом передбаченого законом строку не розглянула клопотання ОСОБА_4 , тому обґрунтовано визнав таку бездіяльність незаконною.

Разом з тим слідчий суддя відмовив в задоволенні вимоги про арешт майна, посилаючись на те, що заявник ОСОБА_4 не є особою, яка має право звернутися з відповідним клопотанням до слідчого судді.

Враховуючи матеріалів, що надішли для апеляційного розгляду, пояснення апелянта в судовому засіданні, апеляційний суд погоджується з прийнятим рішенням слідчого судді, виходячи з наступного.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування передбачений параграфом першим Глави 26 КПК України, а розгляд клопотання про накладення арешту на майно регулюється положеннями Глави 17 Розділу ІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження» КПК України.

Аналізуючи загальні положення КПК України, можна зробити висновок, що нормами кримінального процесуального закону не передбачений порядок розгляду клопотання про накладення арешту на майно під час розгляду скарги на бездіяльність слідчого.

У разі якщо слідчий суддя розглянув би клопотання ОСОБА_4 про накладення арешту на майно по суті під час розгляду скарги на бездіяльність слідчого, тоді б це порушило встановлений законодавцем порядок розгляду клопотань даної категорії.

Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_4 дійсно зверталася з клопотанням до слідчого про визнання її цивільним позивачем у кримінальному провадженні, однак даних, які б підтверджували, що її постановою слідчого визнано цивільним позивачем в матеріалах провадження не міститься.

При цьому, копії цивільного позову потерпілою ОСОБА_4 надано не було і як вона вказала в апеляційному суді, позовна заява нею не подавалася.

Водночас, відповідних доказів на підтвердження факту визнання ОСОБА_4 цивільним позивачем до скарги долучено не було, та таких доказів апелянтом не надано і під час апеляційного розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 62 КПК України права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування та суду.

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 на момент постановлення ухвали слідчим суддею не мала процесуального статусу цивільного позивача, оскільки не пред`явила цивільний позов у встановленому КПК порядку, тому слідчий суддя правильно прийняв рішення про відмову у накладенні арешту та в межах своєї компетенції.

Разом з тим, при апеляційному розгляді, будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді - не встановлено.

Водночас, апеляційний суд вважає за необхідним роз`яснити ОСОБА_6 її право на звернення з клопотанням про накладення арешту на майно до слідчого судді, у порядку, передбаченому ст.171 КПК України.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та постановлене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2017 року, якою частково задоволено скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 щодо не розгляду її клопотання від 13.07.2017 року та відмовлено у накладенні арешту на майно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3