АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 665/486/16-к Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/48/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 263 КК України
У Х В А Л А
іменем України
11 січня 2017 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000677 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 17 жовтня 2016 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кумово, Раздольненського району АР Крим, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, і виправдано за відсутністю події злочину.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а:
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що на початку вересня 2015 року, випасаючи худобу, знаходячись на території за с.П.Костянтинівка, Чаплинського району, Херсонської області, випадково виявив бойові припаси та вибухові речовини,які переніс додому та зберігав за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 без передбаченого на те законом дозволу.
В апеляційній скарзі зі змінами прокурор порушує питання про скасування вироку щодо ОСОБА_8 у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів указує, що при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначено, чому суд узяв до уваги одні докази й відкинув інші, висновки суду, викладені в судовому рішенні, містять істотні суперечності. Так, обвинувачений ОСОБА_8 заперечував свою причетність до вчиненого злочину. Проте в порушення вимог ст. 374 КПК України суд не навів переконливих, з яких він узяв до уваги ці показання обвинуваченого. Вважає, що висновки суду ґрунтується на припущеннях, оскільки судом не було дано належної оцінки доказам обвинувачення. Суд не звернув уваги на те, що сам обвинувачений ОСОБА_8 спростував показання понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що працівники міліції під час обшуку могли підкинути виявлені бойові гранати та патрони. Будь-які заяви та заперечення від цих осіб у протоколі обшуку відсутні. Між тим, у порушення вимог ст. 374 КПК України в мотивувальній частині вироку жодних категоричних суджень із цього приводу суд не зазначив, своє рішення належним чином не мотивував. Просить скасувати вирок щодо ОСОБА_8 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги прокурора зі змінами та просив їх задовольнити, доводи обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду першої інстанції залишити без зміни, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України та роз`яснень, які містяться в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.1993р., № 12 від 03.12.1997р., № 6 від 30.05.2008р., - у мотивувальній частині виправдувального вироку належить викласти формулювання обвинувачення, за яким підсудного було віддано до суду; результати дослідження, аналізу і оцінки доказів як тих, що були зібрані на досудовому слідстві, так і поданих в судовому засіданні, а також мотивовані висновки суду про недоведеність події злочину; відсутність у діях підсудного складу злочину чи недоведеність його участі у вчиненні злочину. Включати у виправдувальний вирок формулювання, які ставлять під сумнів невинність виправданого, не допускається.

Однак судом першої інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано не було.

Виправдовуючи ОСОБА_8 за ч.1 ст. 263 КК України за відсутністю події злочину, суд першої інстанції послався на те, що пред`явлене йому обвинувачення в зберіганні, придбанні бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

З такими висновками суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні погодитись не можна, оскільки вони зроблені без належної перевірки всіх обставин справи і оцінки всієї сукупності доказів щодо їх належності допустимості, достовірності і достатності, отриманих під час досудового розслідування та судового розгляду, які вказують на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які вплинули на вирішення питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, що правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора.

Так, обґрунтовуючи свій висновок про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, суд першої інстанції взяв за основу його показання про те, що виявлені та вилучені працівниками поліції за місцем його проживання бойові припаси та вибухові речовини йому не належать, а можуть належати його братові, який схильний до вчинення правопорушень.

При цьому суд зазначив, що факт зберігання, придбанні бойових припасів та вибухових речовин саме ОСОБА_8 спростовано доказами, наданими стороною обвинувачення, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 про те, що працівники поліції покликали їх до будинку для фіксації вилучених бойових припасів та вибухових речовин уже після їхнього виявлення.

За даними протоколу огляду місця події від 30.10.2015 року за місцем проживання ОСОБА_8 виявлено предмети схожі на гранати та бойові патрони; за висновком експерта від 05.11.2015 року виявлені предмети 596 патронів є бойовими припасами, інші 4 предмета є ручними гранатами, дві з яких придатні для проведення вибуху, які не підтверджують той факт, що вони належать обвинуваченому ОСОБА_8 ..
Також суд зазначив, що в будинку проживали та зареєстровані 4 повнолітні особи. Належних, допустимих доказів того, що виявлене придбав та зберігав саме обвинувачений, не надано.

Відкидаючи ці докази обвинувачення, суд першої інстанції належним чином не мотивував свого рішення, не проаналізував і не дав відповідної оцінки доказам обвинувачення в їхній сукупності, у тому числі тим, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, допустив істотні суперечності та припущення у своїх висновках щодо винності та невинності обвинуваченого в пред`явленому обвинуваченні, достовірності чи недостовірності тих чи інших доказів, і не навів у вироку переконливих мотивів, з яких він взяв до уваги одні докази і відкинув інші, зокрема, дані протоколу обшуку та показання свідків про виявлення та вилучення працівниками поліції за місцем проживання ОСОБА_8 бойових припасів та вибухових речовин, які не не було поставлено судом під сумнів, суд лише вказав, що доказів їх належності обвинуваченому, не надано.

Надаючи перевагу показанням обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що виявлені та вилучені за місцем його проживання бойові припаси та вибухові речовини йому не належать, суд у вироку не навів переконливих мотивів, з яких він визнав ці показання обвинуваченого достовірними, та не звернув уваги на те, що вони суперечать зібраним та дослідженим у справі доказам, які ставлять під сумнів висновок суду про його невинність.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечував той факт, що за місцем його проживання працівниками поліції було виявлено та вилучено бойові припаси та вибухові речовини, заяв та заперечень під час проведення обшуку від нього не надходило.

За даними протоколу обшуку від 30.10.2016 року, під час проведення цієї слідчої дії, ОСОБА_8 у присутності понятих заявив, що зберігає за місцем свого проживання боєприпаси та гранати. (а.п.119, 120). Будь-яких заяв і заперечень з цього приводу від участників обшуку, зокрема, ОСОБА_8 , свідків - понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 не надходило.

Наведені докази обвинувачення суд не проаналізував і не дав їм відповідної оцінки в сукупності з іншими доказами й навів у вироку переконливих мотивів, з яких він відкидає ці докази обвинувачення. При цьому суд не навів переконливих причин, з яких обвинувачений та свідки змінили свої показання щодо заяви ОСОБА_8 , яку зафіксовано в протоколі обшуку, про зберігання ним за місцем свого проживання боєприпасів та гранат.

Зазначені обставини залишилися поза увагою суду та не отримали належної оцінки у вироку, про що суд взагалі умовчав при прийнятті рішення по суті, тобто судом не були досліджені обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи, чим було допущено неповноту судового розгляду.

Отже, висновок суду про виправдання ОСОБА_8 за відсутністю події злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, є передчасним та не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки він зроблений без належної перевірки всіх обставин справи і оцінки всієї сукупності доказів щодо їх належності допустимості, достовірності і достатності, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи те, що судом першої інстанції під час судового розгляду допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а сторони не заявляли клопотання про дослідження в апеляційному суді певних обставин та доказів, які згідно зі ч.3 ст.404 КПК України мають бути повторно досліджені, тому суд апеляційної інстанції не вправі ухвалити новий вирок, як про це спочатку ставилося питання в апеляційній скарзі прокурором. Дослідження апеляційним судом за власною ініціативою доказів, які б підтверджували або спростовували певні обставини справи, - порушуватиме загальні засади кримінального провадження, передбачені п.п. 3, 13, 15 ч.1 ст.7 КПК України, зокрема: рівність перед законом і судом; забезпечення права на захист; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Оскільки чинний Кримінальний процесуальний кодекс України, крім випадків, передбачених ч.2 ст.412, ч.1 ст.415 КПК України, не регулює питання подальшого спрямування кримінального провадження, коли апеляційний суд повинен скасувати вирок суду першої інстанції через його незаконність та необґрунтованість, при цьому ухвалити новий вирок не має права, тому керуючись загальними засадами кримінального провадження на підставі ч.6 ст. 9, п.п. 1, 2, 3, 13, 15 ст. 7 КПК України, мають бути застосовані правила ч. 1, 2 ст. 412, п.1 ч.1 ст. 415 КПК України, тобто вирок щодо ОСОБА_8 має бути скасований та призначений новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позиції сторін обвинувачення та захисту з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення.
З огляду на викладене вище, апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає задоволенню.

Керуючись ч.6 ст.9, п.п. 1, 2, 3, 13, 15 ст. 7, ст.ст. 404, 407, 409, 410, 411, ч.ч.1, 2 ст. 412, ст. 413, п.1 ч.1 ст. 415, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора зі змінами - задовольнити.

Вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 17 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий судовий розгляд у тому самому суді першої інстанції в іншому складі суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Надіслати не пізніше наступного дня після постановлення ухвали її копію учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 11 січня 2017 року
Ухвала набрала законної сили 11 січня 2017 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2