Провадження №1-кп/751/3/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 січня 2017 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в місті Чернігові кримінальне провадження № 0000409 від 27.11.2012 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, пенсіонера, інваліда війни, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України

за участю: прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_8

Встановив:

З обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням від 04 січня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України. За наступних обставин: 25 травня 2011 року, близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, схопив правою рукою за волосся ОСОБА_6 та вдарив головою об стіну, в результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку та наявністю контузійних вогнищ в лівій гемісфері, синця та забиття м`яких тканин обличчя, волосистої частини голови, а також садна правого ліктьового суглобу. Закрита черепно-мозкова травма з забоєм головного мозку та наявністю контузійних вогнищ в лівій гемісфері, синець та забиття м`яких тканин обличчя, волосистої частини голови, відповідно до висновку судово-медичного експерта № 186 від 09.11.2016 відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою стійкої втрати працездатності менше як на одну третину (15%).

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що із 1998 року вона та ОСОБА_3 вели спільний бізнес та проживали в будинку АДРЕСА_2 . Станом на 25.05.2011 року в будинку знаходилися речі ОСОБА_3 , в окремій кімнаті, поки проводився ремонт в його квартирі. В період з 9.00 до 10.00 год. до будинку прийшла її мати ОСОБА_9 і вони перебували на кухні. Зайшов ОСОБА_3 і ОСОБА_9 почала ставити питання про повернення ключа від гаражу, який надали ОСОБА_3 .. Він сказав, що в нього немає і вийшовши з кухні направився до кабінету. ОСОБА_9 пройшла за ОСОБА_3 і сіли за стіл, навпроти ОСОБА_3 , а потерпіла залишилася стояти біля дверей кімнати. Почалася перепалка, ОСОБА_3 висловлювався образливо і нецензурною лайкою по відношенню до ОСОБА_9 , тому потерпіла вступилася за неї. ОСОБА_3 вискочив із-за столу і направився в бік потерпілої, тому вона вирішила тікати, все відбувалося миттєво. Потерпіла вискочила з кімнати і ОСОБА_3 вискочив за нею до коридору, схватив правою рукою за волосся, біля коренів і вдарив головою об стіну, яка знаходилася по праву сторону руху потерпілої. Після удару потерпіла "побачила зірочки" і поїхала спустилася по стені, при цьому вдарилася об трубу і далі впала, отямилася на підлозі. Коли прийшла до тями, то ОСОБА_3 не було, ОСОБА_9 була поряд, але їй стало дуже погано, тому потерпіла викликала швидку допомогу для ОСОБА_9 та міліцію. В середу відбувалися події, в четвер звернулася до невропатолога, який надав направлення, в п`ятницю здала аналізи, в понеділок зробила томографію і направили в стаціонар. Одразу не займалася своїм здоров`ям, так як дуже переживала за стан здоров`я матері. До цих подій ОСОБА_3 неодноразово застосовував фізичне насильство, як до неї, так і до її дитини.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що є матір`ю потерпілої ОСОБА_6 , відносини з обвинуваченим погані, так як він заподіяв шкоду здоров`ю доньки і до цього неодноразово бив доньку та онука свідка. ОСОБА_6 була дружиною ОСОБА_3 і його діловим партнером.

25.05.2011 року свідок зранку, до 11.00 12.00 год. прийшла в будинок доньки, оскільки в цей день було шість місяців після смерті чоловіка. В кухню зайшов ОСОБА_3 і свідок сказала щоб віддав ключі від гаража. ОСОБА_3 пішов в кімнату, сів за стіл з комп`ютером, перебирав папери. Свідок сіла навпроти ОСОБА_3 і продовжувала вимагати повернення ключа від гаражу, почалися образи, ОСОБА_6 зробила зауваження, тоді ОСОБА_3 схопився і побіг за ОСОБА_6 до прихожої. Свідок зрозуміла, що буде бійка побиття, тому в силу свого віку та стану здоров`я одразу пішла за ОСОБА_3 .. В коридорі, момент удару свідок не бачила, так як була за ОСОБА_3 і із-за його спини не бачила всі обставини, але почула удар об стіну. Свідок схватила ОСОБА_3 за футболку і почала відтягувати за воріт. ОСОБА_6 падала на підлогу, коли свідок тримала за шию ОСОБА_3 , а потім він побіг з будинку. ОСОБА_6 лежала на підлозі, під ногами, свідок її підняла і сказала викликати міліцію, при цьому ОСОБА_6 відповідала на її запитання. Свідок та потерпіла пройшли до кімнати і свідку стало дуже погано, втратила свідомість, викликали швидку допомогу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав повністю. Дав покази, що з ОСОБА_6 вони познайомилися влітку 1998 року, через деякий час почали проживати разом, він допомагав по бізнесу. Придбали будинок на ім`я потерпілої, купили автомобіль. Потім відносини погіршилися, ОСОБА_6 вирішила вийти заміж за іншого чоловіка, тому виникла потреба позбутися його, провокувала скандали.

25.05.2011 року о 09.00-10.00 год. перебував на кухні, готував сніданок, зайшла ОСОБА_9 і ОСОБА_6 .. ОСОБА_9 почала вимагати ключі і в цей час стояла в дверях, а ОСОБА_6 стояла за спиною обвинуваченого і била по його голові. ОСОБА_3 зрозумів, що питання не вирішиться і перейшов в кімнату, сів за стіл з комп`ютером. ОСОБА_6 стала біля вікна, а ОСОБА_9 сіла навпроти. Обвинувачений був в футболці та трусах, зрозумів, що необхідно вдягнутися, встав і вийшов в коридор, щоб йти до спальні де були його речі. Дійшов до дверей залу, де і почався конфлікт. ОСОБА_9 тягла його за шию, а ОСОБА_6 стаючи навпроти почала дряпатися, наносити лівою рукою удар, обвинувачений поставив блок, можливо її рука відскочила і був звук удару об стінку. Обвинувачений пройшов, переодягнувся і пішов з будинку. Пояснив, що умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_6 він не наносив, конфлікт відбувався один раз - 25.05.2011 року. Ударів в коридорі біля дверей кімнати, з якої виходив, тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не заподіював, вона в його присутності не падала. В цей день, приблизно через тридцять хвилин після інциденту відбулася його зустріч з ОСОБА_6 для з`ясування причин конфлікту. Ніч після інциденту ОСОБА_3 переночував в буд. АДРЕСА_2 , а на наступний день зібрав свої речі і виїхав. Станом на 25.05.2011 року він з ОСОБА_6 не жив і тому не обізнаний чи були у неї тілесні ушкодження до цього конфлікту.

З наданих до суду витягів з кримінального провадження № 0000409 ( том 1 а. п. 59, 134, 135) вбачається, що дата надходження заяви, повідомлення або виявлення з іншого джерела є 26.11.2012, заявник або потерпіла: ОСОБА_6 , дата внесення до ЄРДР: 27.11.2012, правова кваліфікація: ч.1 ст. 122 КК України, при цьому у витязі з даного кримінального провадження від 24.12.2012 р. ( том 1 а. п. 133) вбачається, що дата надходження заяви, повідомлення або виявлення з іншого джерела є 19.06.2012.

Картка про кримінальне правопорушення (том 2 а. п. 77-78) та картка про рух кримінального провадження ( том 2 а. п. 79) визначає дату внесення до ЄРДР 27.11.2012. Розділ 2. Відомості про кримінальне правопорушення: визначає дату заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення 26.11.2012, зазначено прізвище ОСОБА_6 в пункті потерпілого або заявника, при цьому картка про кримінальне правопорушення не містить даних про відомості надходження заяви ОСОБА_6 і статус ОСОБА_6 чи як потерпілої, чи як заявника.

Сторонами кримінального провадження не надано до суду належного та допустимого доказу подання ОСОБА_6 заяви про кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КК України ( умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин) ні від 26 листопада 2012 року на підставі якої внесені відомості до ЄРДР, ні від 19.06.2012 року.

Скарга в порядку ст. 27 КПК України подана ОСОБА_6 до Новозаводського районного суду міста Чернігова з кваліфікацією дій ОСОБА_3 за ч.2 ст. 125 КК України ( том 1 а. п. 125-130) не є заявою щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і не могла бути підставою для внесення даних до ЄРДР відповідно до ст. 214 КПК України (в редакції 2012 року). Крім того за наслідками розгляду даної заяви судом прийнято рішення про закриття кримінальної справи за п. 2 ч.1 ст. 6 КПК України ( в редакції 1960 року) за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яка набрала законної сили.

Протокол допиту потерпілої ОСОБА_6 від 05 серпня 2013 року ( том 2 а. п. 81-83) не містить заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, в ньому викладені лише обставини конфлікту і підстави розбіжностей від первинних пояснень. Також за змістом скарги ОСОБА_6 від 25.11.2013 року ( том 2 а. п. 84) та представника потерпілої ОСОБА_7 від 17.10.2014 року ( том 2 а. п. 86) не є заявами потерпілої чи уповноваженого представника про вчинення кримінального правопорушення.

Заява ОСОБА_6 про залучення до провадження як потерпілого від 08 січня 2014 року ( том 1 а. п. 235) подана відповідно до ч.3 ст. 55 КПК України і не була і не могла бути підставою для внесення відомостей 27 листопада 2012 року до ЄРДР, а навпаки визначає, що потерпіла не є заявником, але є особою, якій кримінальним правопорушенням завдано шкоду і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадженні подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого, яка одержана ОСОБА_6 05.08.2013 року ( том 2 а. п. 80) також ні є доказом подання заяви потерпілої щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

В судовому засіданні прокурор суду пояснив, що внесення відомостей 27 листопада 2012 року до ЄРДР відбувалося на виконання постанови Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16 листопада 2012 року по справі № 1/251/8591/2012 року, заяви потерпілої щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України немає.

Представник потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона представляла інтереси ОСОБА_6 і до 30 листопада 2015 року, укладання договору про надання правової допомоги ( том 1 а. п. 21-22), в Новозаводському районному суді м. Чернігова під час розгляду скарги ОСОБА_6 в порядку ст. 27 КПК України ( в редакції 1960 року), з заявою в порядку ч.4 ст. 26, п.1.ч.1 ст. 477 КПК України не зверталася. Суду були надані лише скарги на бездіяльність органу досудового слідства.

Відповідно до положення п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, окрім інших, є провадження яке може бути розпочато слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України ( умисного середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин), у скоєнні якого і обвинувачується ОСОБА_3 ..

А з огляду на ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого.

Заява потерпілого, в даному випадку, є єдиним законним приводом для початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Частиною 2 ст. 214 КПК України передбачено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР).

Кримінальним процесуальним законодавством України визначається порядок провадження в кримінальних справах, тобто порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень.

Формою реалізації частини першої статті 58 Конституції України є положення частини першої статті 5 КПК України, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі, відповідно до якої процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно із положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.

На відміну від кримінального матеріального закону, кримінальний процесуальний закон ( 2012 року) не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе. Це положення випливає з ч. 1 ст. 5 КПК України, відповідно до якої процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Таке правозастосування відповідатиме практиці Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Наявність письмової заяви потерпілого про вчинення щодо нього злочину приватного обвинувачення із внесеннях відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань визначено у правових позиціях судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за 2015 рік, з посиланням на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 січня 2016 року (справа № 5-123км16).

Усупереч вимогам ч. 4 ст. 26, п.1 ч.1 ст. 477, ч. 2 ст. 214 КПК України ( в редакції 2012 року) відомості до ЄРДР 27 листопада 2012 року були внесені не за заявою потерпілої, а на підставі постанови суду прийнятої відповідно до положень ст. 112 КПК України ( в редакції 1960 року). З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд визнає, що досудовим слідством не дотримані вищенаведені норми закону і потягли за собою безпідставне проведення досудового розслідування, складання обвинувального акту, направлення до суду обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000409 від 27.11.2012 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, відносно ОСОБА_3 .

Таким чином, враховуючи, що всі процесуальні дії в ході досудового розслідування по кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000409 від 27.11.2012 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України: проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 згідно протоколу від 18.02.2015 року ( том 1 а. п. 61-71), проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 згідно протоколу від 18.02.2015 року (том 1 а. п. 72-80), висновок експерта (експертиза за метаріалами справи) № 144 від 15.05.2015 року ( том 1 а. п. 82-88), проведені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і відповідно до положень ст. ст. 84 - 86, ч.1 ст. 87, ст. 89 КПК України не є належними та допустимими доказами обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК України згідно пред`явленого обвинувачення.

Порушення норм процесуального права на стадії досудового розслідування, безпідставне направлення обвинувального акту до суду призводить до визнання доказів наданих в судовому засіданні такими, що є неналежними та недопустимі.

Висновок експерта № 261 від 14.11.2012 року, за наслідками проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи, яка була проведена на підставі постанови судді Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_10 ( том 1 а. п. 93-99) поза межами кримінального провадження № 0000409, а тому не є належним та допустимим доказом пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення за ч.1 ст. 122 КК України.

Виходячи із завдань кримінального провадження, положень дії процесуального кодексу у часі, загальних засад кримінального провадження, не використання ОСОБА_6 або уповноваженим представником прав визначених ст. 26 КПК України, не надання стороною обвинувачення належних, допустимих та достатніх доказів доведення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - умисному нанесенні середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України відносно ОСОБА_6 , яке згідно обвинувального акту мало місце 25.05.2011 року, близько 10 години 00 хвилин, в будинку АДРЕСА_2 , що призвело до не встановлення достатності доказів для доведення винуватості ОСОБА_3 в суді і вичерпності можливості їх отримання з урахуванням положень п.1 ч.1 ст. 477, ст. 478 КПК України, ст. 49 КК України, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Керуючись ст. ст. 58, 62 Конституції України, ст. 2, ч.1 ст. 5, ч.4 ст. 26, ст. ст. 84-86, 87, 89, 91, 92, 94, 214, п.3 ч.1 ст. 284, ст. ст. 369-372, 376, п.1 ч.1 ст. 477 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження № 0000409 від 27.11.2012 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити, оскільки не встановленні достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом 7 діб з дня її оголошення, через суд, який ухвалив судове рішення.

Суддя ОСОБА_1