Справа № 381/5098/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/538/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 18.05.2017

УХВАЛА
Іменем України
18 травня 2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2017 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастова, Київської області, українця, громадянина України, із середньою освiтою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
визнано винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 06 березня 2017 року.
Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, вчиненого за наступних обставин.

16.02.2014 року близько 14 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою збагачення за рахунок викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, через незачинену на замок хвіртку огородженого по всьому периметрі домоволодіння АДРЕСА_2 , проник на його подвір`я, де за допомогою залишеного в замку ключа відкрив вхідні двері до приміщення котельні, звідки таємно від оточуючих, з метою незаконного особистого збагачення, здійснив крадіжку стабілізатора напруги «LUXEON SD500», серійний номер 1009011D500-9459, вартістю 450 грн. 00 коп., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 450,00 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок скасувати, і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що невинуватий у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Висновки суду першої інстанції про його винуватість, вважає суперечливими та не підтвердженими матеріалами кримінального провадження. Так, допитані у суді першої інстанції свідки зазначили, що не були очевидцями події злочину. Обґрунтовуючи вину ОСОБА_8 суд першої інстанції посилається на речовий доказ - стабілізатор напруги, який було отримано внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства. Також всупереч положенням ч.12 ст.290 КПК України йому під час досудового розслідування та судового розгляду не було відкрито вказаного речового доказу. Із огляду на це, стабілізатор напруги, із доданими до нього товарним чеком та інструкцією з експлуатації, не може вважатися допустимим доказом у даному кримінальному провадженні. Крім того, зі змісту вироку вбачається, що в один і той же час 16.02.2014 року близько 14 год.30 хв. обвинувачений ОСОБА_8 здійснював як проникнення до котельної потерпілої, так і керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Також, в оскаржуваному вироку не міститься посилань на форму вини обвинуваченого.

У змінах до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 просить дослідити наявні у матеріалах кримінального провадження докази, вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2017 року скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України. В обґрунтування свої вимог зазначає, що допитані в суді першої інстанції свідки не надали показань, якими б підтверджувався факт проникнення обвинуваченого ОСОБА_8 до приміщення котельної потерпілої та крадіжки останнім стабілізатора напруги. Сам обвинувачений під час допиту в суді свою винуватість не визнав. Із огляду на зазначене, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду. Визнаючи недопустимим доказом фактичні дані, наявні у протоколі огляду місця події від 16.02.2014 року, об`єктом якого був мікроавтобус ОСОБА_8 , а також отримані в результаті цього огляду фактичні дані, суд першої інстанції в порушення вимог ч.3 ст.233 КПК України визнав допустимим доказом стабілізатор напруги, вилучений під час огляду. Також, в порушення вимог ч.12 ст.290 КПК України обвинуваченому під час досудового розслідування та судового розгляду не було відкрито вказаного речового доказу. Зі змісту вироку вбачається, що в один і той же час 16.02.2014 року близько 14 год.30 хв. обвинувачений ОСОБА_8 здійснював як проникнення до котельної потерпілої, так і керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, показання потерпілої ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про події 16.02.2014 року містять суперечності. Також, у вироку не міститься посилань на форму вини обвинуваченого ОСОБА_8 та не зазначено доказів на підтвердження корисливих мотивів та мети крадіжки, у якій останнього визнано винуватим.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно до ч.2 ст.370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за вказаних у вироку обставин, відповідають матеріалам кримінального провадження і ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

Обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та показав, що 16.02.2014 року близько 08 год. 00 хв. на власному автомобілі поїхав за піском до кар`єру. Їхав повз будинку колишньої дружини ОСОБА_9 . Зайшовши на подвір`я домоволодіння, постукав у двері, але ніхто не відчинив. Дома хтось був. Після цього поїхав далі по пісок. Машина не заводилась. Зателефонував другу ОСОБА_12 з проханням приїхати, той пообіцяв, що буде через 1,5 години. Коли побачив, що на подвір`ї ОСОБА_9 загорілося світло в будинку, вирішив сходити до будинку в гості. Зайшовши на подвір`я, побачив два наряди міліції, двох своїх дітей, колишню дружину та зятя. Сказати нічого не встиг, як на нього накинулась ОСОБА_9 та сказала, що він прийшов красти. В той час зять побіг до автомобіля ОСОБА_8 . Коли працівники міліції підійшли до автомобіля, то знайшли там стабілізатор. У ОСОБА_8 почався епілептичний приступ та його відвезли до лікарні, відмовившись взяти у нього аналіз крові. Спиртного у той день взагалі не вживав. Після чого привезли до міліції, де власноручно написав пояснення, що стабілізатор не крав, звідки він взявся в автомобілі сказати не може.

Потерпіла ОСОБА_9 в суді першої інстанції зазначила, що 16.02.2014 року знаходилась у себе вдома разом із дочкою. Була на кухні, яка має двері на задній двір. Почула гул з приміщення котельні. В котельні із котла та труби йшов пар. Дочка повідомила, що заходив батько. Одразу зателефонувала ОСОБА_10 , який приїхав та налагодив котел, при цьому повідомивши, що немає стабілізатора. Далі викликала міліцію. Працівники міліції всіх опитали. Сказала, що в скоєнні крадіжки підозрює ОСОБА_8 , який був в стані алкогольного сп`яніння. Стабілізатор повернули в той же день.

Із показань свідка ОСОБА_13 в суді першої інстанції вбачається, що 16.02.2014 року вона зателефонувала своїй сестрі ОСОБА_14 , яка повідомила, що до них додому приходив батько ОСОБА_8 , заходив до котельні, внаслідок чого щось вибухнуло в котлі. Відразу після цього разом з чоловіком приїхала до них додому. Там був ОСОБА_10 , який ремонтував котел. Потім до хати зайшов ОСОБА_8 та почав їх принижувати. Приїхали працівники міліції, які знайшли автомобіль ОСОБА_8 ОСОБА_15 та ОСОБА_10 пішли з працівниками міліції засвідчити, що в автомобілі ОСОБА_8 знаходиться стабілізатор. Працівники міліції силу не застосовували. ОСОБА_8 почав падати, працівники міліції його підняли та посадили в машину. ОСОБА_8 був в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_16 в суді першої інстанції пояснив, що 16.02.2014 року зателефонувала сестра дружини та повідомила, що до них заходив ОСОБА_8 , який пошкодив котел та вкрав стабілізатор. Разом з дружиною поїхали до них додому. Потім прийшов ОСОБА_8 . Автомобіль ОСОБА_8 був знайдений працівниками міліції, які запросили його та ОСОБА_10 бути в якості понятих під час огляду автомобіля, в якому виявили стабілізатор.

Згідно показань свідка ОСОБА_14 в суді першої інстанції 16.02.2014 року вона знаходилась за місцем проживання разом із матір`ю на другому поверсі будинку. Почула якийсь гул. Виглянула з вікна та побачила свого батька ОСОБА_8 , у якого був якийсь предмет під курткою. Після цього із мамою пішли до котельні. Там скрізь була пара та вода. Зателефонували ОСОБА_10 , щоб він полагодив котел. Потім приїхали сестра і її чоловік, які побачили, що з города йшов ОСОБА_8 . Після цього викликали міліцію. Працівники міліції всіх опитали та попросили ОСОБА_10 та ОСОБА_16 бути понятими при огляді автомобіля ОСОБА_8 , в якому знайшли стабілізатор. Після цього працівники міліції забрали ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_10 в суді першої інстанції показав, що 16.02.2014 року їхав з роботи. Йому зателефонувала ОСОБА_9 та повідомила, що у неї зламався котел. Коли приїхав то побачив в котельні пар, котел був вимкнений, в ньому не було стабілізатора. Після цього налагодив котел. В той час зі сторони городу йшов ОСОБА_8 . Коли приїхали працівники міліції, запросили його та ОСОБА_16 запросили бути в якості понятих під час огляду автомобіля ОСОБА_8 , в якому виявили стабілізатор.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_17 в суді першої інстанції він працює поліцейським у Фастівському МРВ в Київській області. 16.02.2014 року виїхав з напарником на виклик по дорученню оперативного чергового за адресою: м.Фастів, вул.Чапаєва,124. При виїзді були СОГ, Державтоінспекція та патрульна служба. При затриманні ОСОБА_8 чинив опір. СОГ намагалась на нього надіти кайданки та посадити в службовий автомобіль, який обладнаний кліткою. ОСОБА_8 почав вибивати ногами двері автомобіля. Весь час лаявся на працівників поліції. ОСОБА_8 було затримано за злісну непокору працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції зазначив, що він їхав з гостей, побачили, що ОСОБА_8 на вул. Чапаєва лежить скручений на асфальті. Підійшов до працівників міліції та запитав що трапилось, одночасно повідомивши, що у ОСОБА_8 зламаний хребет. Працівник міліції надів на ОСОБА_8 наручники. У останнього на обличчі була кров, був збитий лоб та ніс.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_12 в суді першої інстанції, він 16.02.2014 року бачив ОСОБА_8 в міліції ввечері. Останній йому зателефонував та повідомив, що його побили. Також телефонував їх товариш ОСОБА_11 і сказав, що працівники міліції сильно б`ють ОСОБА_8 .

Згідно показань свідка ОСОБА_18 в суді першої інстанції, він працював на посаді слідчого у Фастівському МРВ в Київській області. 16.02.2014 року виїхав в складі СОГ за фактом крадіжки за адресою: м. Фастів, вул. Чапаєва, 124. На місці події була заявниця ОСОБА_9 . Заявниця повідомила, що з двору виходив чоловік та ніс в руках невідомий предмет, а з бойлерної йшов пар. Працівники міліції проводили огляд котельної. З автомобіля ОСОБА_8 вилучили майно, на яке вказувала ОСОБА_9 . Що було вилучено конкретно не пам`ятає. Обвинуваченого ОСОБА_8 побачив в Фастівському МРВ. Його затримали у зв`язку з керуванням автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та злісну непокору працівникам міліції.

Свідок ОСОБА_19 в суді першої інстанції зазначив, що працює на посаді старшого слідчого Фастівського ВП Васильківського відділу ГУ НП в Київській області. Йому було доручено проведення досудового розслідування по факту крадіжки за адресою: м. Фастів, вул. Чапаєва, 124. Проводив допит ОСОБА_8 в якості підозрюваного. Роз`яснив йому право на захист. Захисника він не брав, сам захищав свої інтереси. Експертизу про стан здоров`я ОСОБА_8 призначати не просив. Ніяких заяв та клопотань від нього не надходило.

Окрім показань обвинуваченого, потерпілої, свідків, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення підтверджується зібраними по справі матеріалами досудового розслідування:

Відповідно до протоколу огляду місця події від 16.02.2014 року, об`єктом якого була територія приватного будинку № 124 по вул. Чапаєва в м. Фастові, ілюстративної таблиці до нього, протоколом про адміністративне правопорушення від 26.03.2014 року про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, згідно якого ОСОБА_8 було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, згідно якого 16.02.2014 року близько 14 год. 30 хв. в м. Фастові по вул. Чапаєва, ОСОБА_8 керував автомобілем ГАЗ 3221 д.н.з. НОМЕР_1 , тобто поряд із помешканням потерпілої, постановою про визнання речовим доказом стабілізатор напруги «LUXEON SD500», серійний номер НОМЕР_2 .

Також, суд першої інстанції обґрунтовано врахував та визнав допустимими докази: постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2014 року про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, якою встановлено, що ОСОБА_8 вчинив дрібне хуліганство відносно колишньої дружини ОСОБА_9 ; постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2014 року про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП, якою встановлено, що ОСОБА_8 вчинив злісну непокору працівникам міліції.

Водночас, суд першої інстанції обґрунтовано не визнав допустимим доказом протокол огляду місця події від 16.02.2014 року. Оскільки вказана слідча дія була проведена із грубим порушенням кримінального процесуального законодавства, її результати не можуть бути використані як докази відповідно до Конституції України та КПК України з наступних підстав.

Із зазначеного протоколу огляду місця події випливає, що слідчим 16.02.2014 року з 17.00 год. до 17.20 год. проводився огляд транспортного засобу, яким володів обвинувачений.

Відповідно до ч.2 ст.237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч.2 ст.234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Під час проведення огляду мікроавтобусу 16.02.2014 року слідчим не було пред`явлено або оголошено про наявність ухвали слідчого судді про дозвіл на огляд належного обвинуваченому транспортного засобу. В протоколі огляду місця події зазначено, що огляд проводиться на підставі заяви.

Крім цього, стороною обвинувачення не було надано доказів того, що невідкладно після огляду місця події слідчий чи прокурор отримали ухвалу слідчого судді з дозволом на проведення огляду транспортного засобу обвинуваченого.

Всупереч вимогам ч.7 ст.223 КПК України понятими під час огляду транспортного засобу були ОСОБА_16 та ОСОБА_10 , які є родичами ОСОБА_9 .

Тому огляд транспортного засобу 16.02.2014 року, результати якого відображені слідчим в протоколі огляду місця події, проведено незаконно. Фактичні дані, отримані в результаті цього огляду, в силу вимог ч.3 ст.233 КПК України є недопустимим доказом.

Попри зазначене вище, свідок ОСОБА_14 в суді першої інстанції категорично вказувала на ОСОБА_8 , як на особу, яка після того, як пішов гул з котельної, з двору їхнього помешкання несла якийсь предмет під курткою, а свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 на особу, у якої із автомобіля був вилучений стабілізатор, належний потерпілій.

Із показань обвинуваченого також вбачається, що 16.02.2016 року він дійсно приходив до домоволодіння потерпілої, але в будинок потрапити не міг, бо там було зачинено, почав обходити будинок. Тобто, ОСОБА_8 не заперечував того, що безперешкодно і без відповідного дозволу проник до чужого подвір`я і намагався проникнути у помешкання.

Аналізуючи покази потерпілої, обвинуваченого та свідка ОСОБА_14 , вбачається, що з моменту коли обвинувачений відійшов від котельні і до того як потерпіла почула гул, що лунав з котельні минули лічені хвилини.

Доводи обвинуваченого про те, що йому підкинули стабілізатор напруги, коли він вдруге повернувся до подвір`я потерпілої, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Крім того, стабілізатор був відсутні вже на момент приїзду працівників міліції, а сам ОСОБА_8 зазначав, що ключі від транспортного засобу були тільки у нього.

Посилання апеляційної скарги про неналежність протоколу огляду приміщення котельної потерпілої, як доказу у даному кримінальному провадженні є недоречними, оскільки має бути визнано недопустимим доказом, з підстав, що прокурор не надав суду доказів згідно ч.1 ст.233 КПК України огляд здійснювався за згодою потерпілої ОСОБА_9 .

Доводи захисника та обвинуваченого про недопустимість речового доказу - стабілізатора напруги «LUXEON SD500», серійний номер 1009011D500-9459, на думку колегії суддів є необґрунтованими, адже із матеріалів кримінального провадження видно, що судом першої інстанції безпосередньо було перевірено зазначений речовий доказ. При цьому потерпіла ОСОБА_9 наполягала, що цей стабілізатор дійсно належить їй. Вказане підтверджується копією інструкції по експлуатації стабілізатора напруги «LUXEON SD500», копією товарного чека та показами свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 .

Враховуючи зазначене вище, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного із проникненням у інше приміщення та призначив покарання із застосуванням положень ст.75,76 КК України, що відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів та домірним скоєному.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів та вимог апеляційної скарги обвинуваченого і його захисника та не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок без зміни.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2017 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Головуючий:
Судді :