справа №176/2521/16-к
провадження №1-в/176/1273/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2016 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції з приміщенням Жовтоводської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№ 26), клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання, яке надійшло від засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рубанівське Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого, засудженого: 12.06.2008 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі 11 років, за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення за період з 26.09.2007 року по 28.06.2008 року, який відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії № 26,
за участю учасників кримінального провадження: прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_4 , представника Жовтоводської ВК №26 за довіреністю ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 засуджений 12.06.2008 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі 11 років.
Початок строку відбування покарання 26.09.2007 року, кінець строку відбування покарання 24.12.2017 року.
Засуджений ОСОБА_3 в клопотанні від 12.10.2016 року за вх. 10662/16 від 02.11.2016 року заявляє клопотання про його умовно-дострокове звільнення з посиланням на положення ст. 81 КК України.
Заслухав засудженого ОСОБА_3 , який підтримав клопотання і в обґрунтування посилався на обставини, що викладені в клопотанні, представника Жовтоводської ВК №26, який не заперечував проти клопотання, виходячи з поведінки засудженого, думку прокурора, який вважав, що вже досягнута мета виправлення, вивчивши матеріали особової справи на засудженого суд приходить до наступного.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.

Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" звернув увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для вирішення питання про досягнення цілей покарання. При вирішенні головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці, потреба в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштуванні.

Пленумом Верховного Суду України також звернуто увагу на те, що сумлінне поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці це є постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи і т. і.

Висновок про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за певний час, та який безпосередньо передує розгляду подання.

Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, характеристиками в особовій справі на засудженого, матеріалами про стягнення і заохочення, що ОСОБА_3 з 09.10.2007 року утримувався в Дніпропетровському слідчому ізоляторі. За цей час режим утримання неодноразово порушував, мав 4 стягнення до вступу вироку в законну силу. Заохочень не мав, працевлаштований не був.
В Жовтоводській виправній колонії № 26 на протязі часу відбування покарання в установі на протязі останнього року мав 3 заохочення, останнє заохочення отримане за 2 місяці перед зверненням зі справжнім клопотанням. Однак при цьому протягом 2014-2015 років мав 9 стягнень, з яких 6 стягнень були за суттєві порушення режиму перебування в установі, за зберігання заборонених речей та за які був підданий до сурових стягнень у вигляді тримання в ДІЗО.
Згідно передуючих характеристик перебування в Жовтоводській виправній колонії в цілому характеризувався негативно, при цьому тривалий час з 17.02.2014 року по 21.09.2015 року характеризувався вкрай негативно.
З 13.06.2008 року перебуває на профілактичному обліку в установі як схильний до скоєння членоушкодження (арк. ос. спр. 4 том 2).
З часу перебування в установі був періодично працевлаштований. На даний час є працевлаштованим різноробочим бригади № 20.
Суд враховує, що лише за останній рік поведінка засудженого ОСОБА_3 змінилася на позитивну.
Втім, суд приходить до висновку, що наявність трьох заохочень за останній рік, останнє з яких від 01.09.2016 року за зразкову поведінку, яке було застосоване за 2 місяці до звернення з клопотанням, не утворює підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 як такому який став на шлях виправлення, так як за весь передуючий період протягом тривалого часу відбування покарання за 2007 2015 роки, останній мав систематичні стягнення, заохочень не мав що вказує та підтверджує про його вперте не бажання ставати на шлях виправлення.
Значна кількість стягнень (13 стягнень, 6 з яких суворі з поміщенням до дисциплінарного ізолятора) і лише 3 останні заохочення протягом всього періоду відбування покарання, з яких останнє заохочення застосоване майже за два місяці до звернення з клопотанням, є не достатніми та не доводять сталу та однозначну поведінку засудженого, не вказують та не підтверджують обставини, що ОСОБА_3 змінився та став на шлях виправлення, а тим більше виправився.

За вищенаведених обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого ОСОБА_3 , який являється засуджений і відбуває покарання за особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, а умовно-дострокове звільнення особи від подальшого відбування призначеного покарання передбачає її повернення до суспільно-громадського життя, суд приходить до висновку і вважає, що його умовно-дострокове звільнення від покарання є передчасним та клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом її подачі через даний міський суд.

Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя :