Справа № 127/4574/17
Провадження № 1-кп/127/755/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.07.2017 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
цивільного позивача ОСОБА_8 ,
цивільного відповідача ОСОБА_9 ,
представника цивільного відповідача ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 02.09.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006921 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калинівки Вінницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого провідним фахівцем Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Вінницькій області, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Водій ОСОБА_4 02 вересня 2016 року біля 08.15 год., керуючи технічно справним автомобілем «Фольксваген-Пассат» р.н. НОМЕР_1 , рухався по вулиці Львівське шосе з м. Вінниця (автомобільна дорога Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка), в напрямку вулиці Барське шосе м. Вінниці, де в районі 382-го км. +200 метрів, не обрав безпечної швидкості руху, не переконавшись, що це буде безпечним, виїхав на смугу зустрічного руху перетнувши при цьому вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, де втратив керування, та перебуваючи в стані бокового заносу допустив зіткнення з задньою частиною невстановленого автомобіля типу «Шкода», який попередньо рухався попереду в попутному напрямку. Після вказаного зіткнення, рухаючись за інерцією, повторно виїхав на смугу зустрічного руху де зіткнувся з автомобілем «ХЮНДАЙ-СОНАТА» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , внаслідок чого останньому були спричинені тілесні ушкодження. Після цього, з задньою частиною автомобіля ХЮНДАЙ-СОНАТА зіткнувся автомобіль ХОНДА-АККОРД р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 , який попередньо рухаючись в попутному напрямку, не мав технічної можливості попередити зіткнення шляхом термінового гальмування.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1581/1804 від 30.11.2016 року, внаслідок даної пригоди водій ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку. Забою органів грудної клітки, органів черевної порожнини. Відкритого перелому правого наколінника з переломом внутрішнього виростка правої великогомілкової кістки. Закритого уламкового через-відросткового перелому лівої великогомілкової кістки зі зміщенням. Множинних саден голови, шиї, обох передпліч та нижніх кінцівок. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_7 не являлися небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки переломи правого наколінника, правої та лівої великогомілкової кісток, за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 70а від 16.02.2017 року, дії водія автомобіля «Фольксваген-Пассат» реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_11 з технічної точки зору регламентувалися вимогами п.п. 10.1, 11.4, 12.1, 12.6(г') Правил дорожнього руху України та вимогами горизонтальної дорожньої розмітки 1.1, яку перетинати заборонено. Швидкість руху автомобіля «Фольксваген-Пассат» перед пригодою була більшою за 130,9-136,7 км/год.
Таким чином водій ОСОБА_12 порушив Правила дорожнього руху України, а саме:
10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
11.4. На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.
12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
12.6. Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.
1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.
Порушення вимог п.п. 10.1, 11.4, 12.1, 12.6(г) Правил дорожнього руху України та вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1, ОСОБА_4 , знаходиться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди та призвели до неї.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину не визнав та суду повідомив, що він 02.09.16 року приблизно о 08 год., рухався з Калинівки в бік Барського шосе, на автомобілі Фольксваген пасат, в потоці автомобілів зі швидкістю більше 100 км/год. Позаду нього і спереді рухались автомобілі, було дві смуги для руху. В цей момент він відчув удар з правого боку в бік свого автомобіля від невідомого автомобіля. Від вказаного удару спрацювали подушки безпеки, він втратив керування, в результаті чого не міг нічого вдіяти та сталося зіткнення. Власником автомобіля, яким він в той день керував є батько. На зустрічну смугу не виїжджав, рухався в своїй лівій смузі, а виїхав на зустрічну смугу, коли його вдарили. Допомоги потерпілому ОСОБА_7 не надавав, лише приходив до нього з пропозицією про допомогу. На даний час він продовжує працювати. Автомобіль в той день був в технічно-справному стані, гума літня, почував себе добре. Автомобіль був застрахований, він не був в стані алкогольного сп`яніння. Йому як водію відомо, що перетинати суцільну лінію не дозволено та він знає з якою швидкістю дозволяється рух. Цивільні позови не визнав.
Потерпілий ОСОБА_7 суду повідомив, що 02.09.16 року близько 08 год. він їхав по робочим справам в м.Калинівку. Коли заїхав в м.Вінницю, повернув на окружну дорогу Львівське шосе. В зустрічному напрямку їхало два автомобілі один за одним в лівій полосі руху. В цей час, автомобіль, що був позаду почав обганяти автомобіль, що їхав попереду та для цього перетнув суцільну пряму та виїхав на його смугу руху (зустрічну полосу). Проте, у вказаний час водій зазначеного автомобіля вирішив припинити обгін, оскільки побачив, що не встигне зробити маневр та спробував повернутися назад, щоб сховатися за той автомобіль, що намагався обігнати. При цьому він зачепив задню ліву сторону цього автомобіля правим боком. Після цього його розвернуло на зустрічну полосу перепендикулярно до його смуги руху. Побачивши це, потерпілий намагався зупинити свій автомобіль, тиснув на гальма та намагався уникнути зіткнення, рухаючись вправо. В цей час відбувся удар, його відкинуло в кювет та він почув ще позаду удар. Візуально він визначити швидкість автомобіля, що був попереду, не міг, проте бачив, що він рухався набагато швидше від попередньої машини. Після удару він був травмований: перехопило дихання, зажало ноги, тому він не рухався, а лише чекав допомоги. З боку обвинуваченого допомоги не було, коштів не надавали, лише прийшли в лікарню на другий день, щоб переговорити. Після ДТП стали до нього підбігати люди, проте обвинувачений не підходив. На даний час продовжує лікування. В нього в обох суглобах перебувають імпланти. Він фактично став інвалідом, проте офіційного висновку ще немає. Півроку перевозили його на візку, а потім за допомогою інших засобів, він став на ноги. Просить відшкодувати фінансові затрати, а щодо покарання покладається на розсуд суду. Йому провели три операції, нанесена шкода бізнесу, він закрився, тому необхідно розпочинати все заново, поніс витрати на адвокатів, витрати на переїзди, вартість ремонту машини, які просить відшкодувати. Він є власником автомобіля на якому рухався. В той день їхав по прямій дорозі, видимість була хороша, відеореєстратора в нього не було та в той момент в нього в автомобілі грала музика, він їхав приблизно 90 км/год, АБС функціонувало, в нього була літня гума. Залишки автомобіля в даний час перебувають на штраф майданчику.
Цивільний відповідач ОСОБА_9 та представник цивільного відповідача ОСОБА_10 цивільні позови не визнали та просили відмовити в їх задоволенні.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що вказана подія зареєстрована у встановленому порядку 02.09.2016 року, що підтверджується витягом з ЄРДР. Згідно нього 02.09.2016 року біля 08 год. 15 хв., водій ОСОБА_4 житель АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем Фольксваген-Пассат д.н.з. НОМЕР_1 рухався по вулиці Львівське шосе в м.Вінниці в напрямку вулиці Барське шосе, де в районі 382 км + 200 метрів, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем Хюндай-Соната д.н.з. НОМЕР_2 під керування ОСОБА_7 . Внаслідок пригоди обоє водіїв були госпіталізовані в Вінницьку МКЛ ШМД з тілесними ушкодженнями, отриманими внаслідок ДТП.
З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 02.09.2016 року, схеми ДТП та фототаблиці до нього вбачається, що на момент огляду виявлені пошкодження на автомобілі Фольксаген, що виникли при ДТП: пошкоджено передню частину, деформовано капот, відсутній бампер, передні крила, вм`ятина на передній правій дверці. Пошкодження на автомобілі «Хонда» - механічно пошкоджений передній бампер, потертість на передньому капоті, вм`ятина на передньому реєстраційному номері. Пошкодження на автомобілі «Хюндай», що виникли при ДТП: пошкоджено передню частину, капот, бампер, радіатор, задній бампер, лобове скло. Оглядом зафіксовано місце пригоди, стан покриття, ширина якого становить 10,6 м, призначене для руху в двох напрямках ( 1 напрямок з 1 смугою шириною 4,0 м. та зустрічний - з 2 смуг шириною 2,8 та 3,5 м.) та те, що подія сталась на горизонтальній ділянці дороги. Зафіксовано розташування транспортних засобів, сліди шин, юзу, гальмівного шляху, уламки автомобілей, осипи ліхтарів. Виміряно відстань між зафіксованими об`єктами, довжину та розміри слідів залишених при ДТП тощо. З місця події вилучено автомобіль «Фольксваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль «Хюндай Соната» д.н.з. НОМЕР_2 , які поміщено до спеціального майданчика для тимчасового зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів.
З заяви ОСОБА_8 на імя слідчого встановлено, що ним для приєднання до матеріалів кримінального провадження надано диск для лазерних систем зчитування з фрагментом відеозапису обставин ДТП від 02.09.2016 року, який був встановлений в автомобільному реєстраторі автомобіля ОСОБА_8 («Хонда»).
Сторона захисту вважала вказаний доказ недопустими з підстав незаконності отримання слідством зазначеного доказу, відсутності ухвали суду про тимчасовий доступ до вказаного документа.
Надаючи оцінку доводам сторони захисту про недопустимість вказаного доказу (відеозапису) через недотримання стороною обвинувачення вимог ст. 159 КПК України суд враховує наступне.
Дійсно, п. 1 ч. 2 ст. 99 КПК України визначено, що матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні) є документами, а ст. 159 КПК України передбачено загальні положення тимчасового доступу до речей і документів, згідно яких тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
З доказу наданого суду вбачається, що досліджений в судовому засіданні відеозапис отриманий слідчим не на підставі ухвали суду про тимчасовий доступ до документів, а наданий їх володільцем слідчому.
Вказаний порядок отримання відеозапису не є здійсненим з порушенням вимог КПК України, як про це стверджує захист, з огляду на наступне.
Порядок збирання доказів врегулюваний ст. 93 КПК України, згідно з ч. 2 якої сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, вказаною нормою передбачено право сторони обвинувачення витребувати докази, що може реалізовуватись шляхом запиту (пропозиції) до належного володільця такого документа з проханням надати їх слідству.
В той же час КПК України передбачено і примусовий механізм (процедуру) отримання необхідних документів, що визначений ст. 159 КПК України та передбачає, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Тимчасовий доступ до речей і документів є видом заходів забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, що передбачено ст. 131 КПК України. Заходи забезпечення кримінального провадження, визначені Розділом 2 КПК України, належать до заходів примусового характеру, що застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановлених законом, з метою подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпечення його дієвості. Таким чином вказані заходи мають виключно примусовий характер, тобто застосовуються лише в тих випадках, коли іншими заходами досягнути мети провадження неможливо.
Враховуючи вказане, суд вважає, що застосування процедури, визначеної ст. 159 КПК України є необхідним та можливим лише при відсутності іншого способу отримання документів.
Разом з тим, досліджені відеозапис наданий їх належним володільцем та розпорядником (власником), що не потребувало застосування заходів забезпечення кримінального провадження та примусового їх отримання за рішенням суду.
Вказане є підставою прийняття судом до уваги зазначеного доказу, як зібраного з дотриманням вимог КПК України.
Тому, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ досліджений в судовому засіданні відеозапис події, що сталась 02.09.2016 року, наданий учасником події та володільцем документу слідчому.
З протоколу огляду предмету від 02.09.2016 року вбачається, що під час огляду оптичного носія цифрової інформації на ньому виявлено файл з назвою « ОСОБА_13 ». При відкритті файлу розпочато перегляд відеозапису. Камерою відео реєстратора фіксується проїзна частина вулиці Львівське шосе в м. Вінниця, за маршрутом руху автомобіля. В нижній лівій частині міститься дата в форматі «2012/04/16» та час в форматі «21:23:13». На відеозаписі спостерігається рух транспортних засобів, та розташовування їх до проїзної частини території. Автомобіль рухається проїзною частиною призначеною для руху в двох напрямках, при цьому відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, для руху в напрямку вулиці Київської одна смуга для руху, в зустрічному напрямку дві смуги для руху. Попереду рухається автомобіль ХЮНДАЙ-СОНАТА р.н. НОМЕР_2 чорного кольору.
час «21:24:06» на смузі для руху в напрямку вул.Барське шосе зявляється легковий автомобіль позаду якого проглядається хмара пилу, або диму.
час «21:24:07» проглядається момент контакту двох легкових автомобілів на смузі для руху в напрямку вул. Барське шосе, після чого автомобіль який контактує правою бічною поверхнею в попутним автомобілем відкидає на смугу для руху в напрямку вул. Київської м. Вінниця перед автомобілем ХЮНДАЙ-СОНАТА.
час «21:24:09» автомобіль ХЮНДАЙ-СОНАТА контактує передньою частиною з передньою частиною автомобіля Фольксваген-ПАССАТ.
час «21:24:11» автомобіль Хонда-Аккорд контактує передньою частиною з задньою частиною автомобіля ХЮНДАЙ-СОНАТА.
Відповідно до постанови про визнання речовим доказом та приєднання до кримінального провадження від 02.09.2016 року оглянутий оптичний диск з відеозаписом ДТП, наданий ОСОБА_8 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та приєднано до матеріалів кримінального провадження.
Аналогічний розвиток події ДПТ до зафіксованого в протоколі судом встановлено під час безпосереднього перегляду відеозапису в судовому засіданні, згідно з яким, під час зазначеної події права смуга зустрічного напрямку руху є вільною, перешкод або транспортних засобів, що рухаються паралельно з автомобілем Фольцваген -Пассат в правій смузі не має.
Суд не приймає до уваги твердження сторони захисту щодо того, що зазначений відеозапис є неналежним доказом у справі, оскільки містить данні про запис події, що сталась «2012/04/16» о «21:24:11», яка жодного відношення до події злочину не має.
Так, вказана дата та час на запису не є датою події та повязані лише з налаштуванням реєстратора, вказаний запис суду наданий стороною обвинувачення не на підтвердження дати на часу події, оскільки зазначене встановлено з показань потерпілого та обвинуваченого, які зазначили, що вказана подія сталась 02.09.2016 року о 08.15 год.
Про те, що вказаний запис є належним доказом у справі, що підтверджує саме розвиток події ДТП, а не його час, свідчить коло субєктів події, а саме наявність автомобілів ХЮНДАЙ-СОНАТА р.н. НОМЕР_2 , Фольксваген-ПАССАТ, місце ДТП Львівське шосе та розвиток події, що відповідає показанням потерпілого та самого обвинуваченого, який особисто в судовому засіданні не заперечував, що вказаний відеозапис є записом події, що сталась за його участю 02.09.2016 року біля 08.00.
В ході досудового слідства у водіїв учасників події відібрано біологічні зразки крові, що підтверджується відповідною постановою та протоколами від 02.09.2016 року.
Згідно висновку експерта №2246 від 16.09.2016 року при судово-хімічній експертизі крові громадянина ОСОБА_7 , методом газово-рідинної хроматографії, наявність метилового, етилового спиртів, а також пропилового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено.
Відповідно до висновку експерта №2247 від 16.09.2016 року при судово-хімічній експертизі крові громадянина ОСОБА_4 методом газово-рідинної хроматографії, наявність метилового, етилового спиртів, а також пропилового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено.
З висновку експерта № 1581/1804 від 30.11.2016 року вбачається, що згідно наданих медичних документів, під час стаціонарного лікування з 02.09 по 23.09.2016 р. в МКП ШМД м. Вінниці, у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження: «Закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку. Забій органів грудної клітки, органів черевної порожнини. Відкритий перелом правого надколінника з переломом внутрішнього виростка правої великогомілкової кістки. Закритий уламковий через-підвиростковий перелом лівої великогомілкової кістки зі зміщенням. Множинні садна голови, шиї, обох передпліч та нижніх кінцівок». Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_7 не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки переломи правого наколінника, правої та лівої великогомілкової кісток, за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я (п.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень); виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності могли бути спричинені під час ДТП в строк, вказаний у постанові про призначення судово-медичної експертизи - 02.09.2016 р.
З висновку експерта №70а від 16.02.2017 року вбачається, що в даній дорожній обстановці, при умові, що до моменту виїзду на смугу зустрічного руху відбувалось контактування тільки з невстановленим автомобілем типу Skoda, дії водія автомобіля Volkswagen-Passat держ. номер НОМЕР_5 ОСОБА_4 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п.10.1,11.4,12.1,12.6(г') Правил дорожнього руху та вимогами горизонтальної дорожньої розмітки 1.1, яку перетинати заборонено.
В даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля Hyundai-Sonata держ. номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху.
В даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля Honda-Accord держ. номер НОМЕР_3 ОСОБА_8 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху.
В даній дорожній обстановці, дії невстановленого водія невстановленого автомобіля Skoda з технічної точки зору регламентувались вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху.
Швидкість руху автомобіля Volkswagen-Passat держ.номер НОМЕР_4 перед даною ДТП була більшою за 130.9-136.7км/год.
Зіткнення автомобіля Hyundai-Sonata держ.номер НОМЕР_2 та автомобіля Volkswagen-Passat держ.номер НОМЕР_4 сталося на проїзній частині вул. Львівське шосе м. Вінниці на смузі руху в напрямку вул. Київської.
В ситуації, яка склалася, при технічних параметрах вказаних в постанові про призначення експертизи, водій автомобіля Honda-Accord ОСОБА_8 не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем Hyundai-Sonata шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля Honda-Accord до місця зіткнення, тобто шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху.
Зіткнення автомобіля Volkswagen-Passat держ.номер НОМЕР_4 та невстановленого автомобіля Skoda (якщо такий контакт був) стався на проїзній частині вул. Львівське шосе м. Вінниці на лівій смузі руху в напрямку вул. Барське шосе. Встановити більш точно розташування місця зіткнення транспортних засобів з розмірною прив`язкою до елементів дорожнього облаштування, не видалось можливим в зв`язку з відсутністю в наданих експерту матеріалах суттєвих (достатніх з експертної точки зору) слідових ознак трасологічного характеру.
На автомобілі Volkswagen-Passat держ.номер НОМЕР_4 в передній частині наявні пошкодження, які виникли від контактування з автомобілем Hyundai-Sonata, в боковій правій частиш наявні пошкодження, які утворились від контактування з іншим слідоутворюючим об`єктом, можливо і від автомобіля Sкoda (який зазначений в питанні постанови) чи іншого ТЗ або слідоутворюючого об`єкту, що могло статися як в процесі розвитку події ДТП так і до початку розвитку події ДТП.
Покази водія ОСОБА_11 в частині того, що виїзд на смугу зустрічного руху керованого ним автомобіля Volkswagen-Passat держ.номер НОМЕР_4 стався в результаті контактування з іншим ТЗ (невстановленим автомобілем Skoda), який спричинив даний виїзд (як зрозуміло експерту із змісту питання), можуть бути технічно не обґрунтовані.
Відповідно до висновку експерта №400 від 29.11.2016 року розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля марки Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_2 , 2009 року випуску, в внаслідок ДТП, з ПДВ складає: 288049 грн. 50 коп. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля марки Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_2 , 2009 року випуску, з ПДВ складає: 767606 грн. 22 коп.
З висновку експерта №302 від 01.12.2016 року вбачається, що розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля марки Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_3 , 2013 року випуску, в внаслідок ДТП, з ПДВ складає: 171906 грн. 75 коп. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля марки Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_3 , 2013 року випуску, з ПДВ складає: 153827 грн. 82 коп.
Згідно висновку експерта №61а від 25.01.2017 року вбачається, що на момент експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля Volkswagen-Passat держ.номер НОМЕР_4 знаходиться в технічно несправному та не працездатному стані, через несправності вказані в дослідницькій частині.
У деталях та вузлах робочої гальмівної системи автомобіля Volkswagen-Passat держ.номер НОМЕР_4 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б могли виникнути до ДТП та впливати на керованість, не виявлено, зазначені несправності виникли в процесі розвитку події ДТП.
На момент експертного огляду рульове керування автомобіля Volkswagen-Passat держ.номер НОМЕР_4 знаходиться в працездатному стані.
У деталях та вузлах рульового керування автомобіля Volkswagen-Passat держ.номер НОМЕР_4 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП не виявлено.
Оскільки під час експертного огляду у вузлах та агрегатах робочої гальмівної системи, рульового керування автомобіля Volkswagen-Passat держ.номер НОМЕР_4 несправностей, які могли б впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тому вирішення частини питання: «Якщо дані технічні несправності системи рульового керування, ходової та гальмівної системи наявні, то чи є вони наслідком конструктивних недоліків системи або порушення правил її експлуатації?» втрачає технічний зміст і не досліджувалось.
Згідно з посвідченням водія серії НОМЕР_6 ОСОБА_4 має право керування транспортними засобами категорій «В», «С» з 17.03.2011 року.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки Volkswagen-Passat державний номер НОМЕР_4 , являється ОСОБА_9 .
З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9461845, вбачається, що автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова, шасі, рами: НОМЕР_7 , застрахований. Строк дії полісу з 17.05.2016 року по 16.05.2017 року включно.
Згідно постанови про визнання речовим доказом та приєднання до кримінального провадження речового доказу від 02.09.2016 року, автомобіль Хонда-Акорд р.н. НОМЕР_3 , визнано речовим доказом у кримінальному проваджені та залишено у власника ОСОБА_8 .
Згідно постанови про визнання речовим доказом та приєднання до кримінального провадження речового доказу від 02.09.2016 року, автомобілі Фольксваген-Пассат р.н. НОМЕР_1 та Хюндай-Соната р.н. НОМЕР_2 , які поміщено на майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів ДП МВС «Вінниця-Інформ-Ресурси», визнано речовими доказами.
Аналіз наведених доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 в порушені правил безпеки дорожнього руху внаслідок чого ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості є доведено, оскільки підтверджується показаннями потерпілого, висновком автотехнічної експертизи, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, висновком судово-медичної експертизи та речовим доказом відеозаписом вказаної події. Суд приймає до уваги вказані докази як належні, допустимі та такі, які в сукупності та взаємоузгодженості доводять винуватість обвинуваченого.
Так, в судовому засіданні фактично висунено дві версії розвитку події.
Перша потерпілим, який стверджує, що обвинувачений з метою здійснення обгону пересік суцільну смугу, виїхав на зустрічну полосу, при поверненні з якої допустив зіткнення з автомобілем, що рухався з ним в попутному напрямку в лівій смузі руху. Внаслідок вказаного, автомобіль обвинуваченого винесло на зустрічну смугу руху, де і сталось його співударяння з автомобілем під керуванням потерпілого.
Друга версія обвинуваченого, який стверджував, що рухався зі швидківстю понад 100 км/год у лівій смузі руху та відчув удар в праву частину машини внаслідок якого втратив керування та сталось зіткнення з автомобілем під керуванням потерпілого на зустрічній смузі руху. Тобто обвинувачений в своїй версії зазначає, що причиною ДПТ стало не його порушення Правил дорожнього руху України, а дорожньо-транспортна подія за його участю та участю іншого невстановленого транспортного засобу, а тому перебуваючи в аварійній ситуації він не міг керуватись правилами дорожнього руху.
Надаючи перевагу одній з версій події, суд приймає до уваги зміст речового доказу у справі відеозапису з автомобільного реєстратора автомобіля "Хондна", що рухався в попутному напрямку з потерпілим позаду нього.
З вказаного відеозапису чітко вбачається, що автомобіль обвинуваченого слідує у лівій смузі руху, жодних перешкод, або транспортних засобів в правій смузі руху не має, що спростовує версію обвинуваченого, згідно якої аварійну ситуацію для нього створив невстановлений транспортний засіб з правої сторони.
Таким чином, версія обвинуваченого є спростованою вказаним доказом.
В той же час, хоча на самому відеозапису не видно, через обмеження видимості попереднім автомобілем, моменту виїзду обвинуваченого на зустрічну смігу руху, зазначений відеозапис підтверджує версію потерпілого, оскільки на ньому видно, що автомобіль під керуванням ОСОБА_4 виїзджає на зустрічну смугу руху після зіткнення з невстановленим автомобілем, що рухався в ним в попутному напрямку в лівій смузі руху. Тобто відеозапис підтверджує показання потерпілого, який зазначив, що ОСОБА_4 пересік суцільну смугу, виїхав на зутрічну полосу, при поверненні з якої допустив зіткнення з автомобілем, тобто саме ОСОБА_4 створив аварійну ситуацію порушивши Правила дорожнього руху України.
На користь версії потерпілого свідчить і висновок експерта, згідно з яким зіткнення автомобіля Volkswagen-Passat держ.номер НОМЕР_4 та невстановленого автомобіля Skoda (якщо такий контакт був) стався на проїзній частині вул. Львівське шосе м. Вінниці на лівій смузі руху в напрямку вул. Барське шосе, а покази водія ОСОБА_11 в частині того, що виїзд на смугу зустрічного руху керованого ним автомобіля Volkswagen-Passat держ.номер НОМЕР_4 стався в результаті контактування з іншим ТЗ (невстановленим автомобілем Skoda), який спричинив даний виїзд, можуть бути технічно не обґрунтовані, що ще раз спростовує версію обвинуваченого про те, що він на зустрічну смугу руху не виїзджав, рухався в свої смузі та отримав удар справа від невстановленого автомобіля, тобто перебував в аварійній ситуації створеній іншим учасником руху.
Суд зазначає, що ст. 286 КК України характеризується змішаною (складною) формою вини у якій винна особа діє умисно щодо порушення правил дорожнього руху, а ставлення до наслідків є необережним.
З висновку експерта №70а від 16.02.2017 року слідує, що в даній дорожній обстановці, при умові, що до моменту виїзду на смугу зустрічного руху відбувалось контактування тільки з невстановленим автомобілем типу Skoda, дії водія автомобіля Volkswagen-Passat держ. номер НОМЕР_5 ОСОБА_4 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п.10.1,11.4,12.1,12.6(г') Правил дорожнього руху та вимогами горизонтальної дорожньої розмітки 1.1, яку перетинати заборонено. Швидкість руху автомобіля Volkswagen-Passat держ.номер НОМЕР_4 перед даною ДТП була більшою за 130.9-136.7км/год.
Суд приймає до уваги, що згідно з п. 10.1. ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
п. 11.4. ПДР визначено, що на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.
п. 12.1. передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Пункт 12.6. регламентує, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.
Згідно з горизонтальною дорожньою розміткою вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 порушив вказані вимоги Правил дорожнього руху України і горизонтальної дорожньої розмітки та зазначене призвело до ДПТ, наслідки якої (в тому числі і спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи), знаходяться в причинному звязку з вказаними порушеннями.
Оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За місцем роботи обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно.
Згідно довідки-характеристики №265 від 18.01.2017 року, виданої ВК Калинівської МР, скарг від мешканців міста на ОСОБА_4 не надходило, він характеризується посередньо.
З довідки КЗ ВОНД «Соціотерапія» №2892 від 19.12.2016 року вбачається, що ОСОБА_4 на наркологічному диспансерному обліку у вказаному закладі не перебуває.
З довідки ВОПНЛ ім. Ющенка № 20-4503 від 26.08.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 на психіатричному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідок Калинівської ЦРЛ від 16.01.2017 року ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Відповідно до вимоги про судимість від 15.11.2016 року, ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вперше вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, вину у вчиненні злочину не визнав, потерпілому шкоду не відшкодував, офіційно працює, не одружений.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, думки потерпілого, конкретних обставин справи, а саме вчинення необережного злочину, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину не визнав, не розкаявся, збитків потерпілому не відшкодував, не усвідомив як особа, що має право керування транспортними засобами порушення Правил дорожнього руху України, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Призначення іншого основного покарання, передбаченого санкцією вказаної статті, визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженими.
Разом з тим, суд враховуючи, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, вчинив необережний злочин, позитивно характеризується за місцем роботи, вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
При вирішенні цивільних позовів потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ПАТ «Страхова компанія «Перша» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, та ОСОБА_8 до ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ПАТ «Страхова компанія «Перша» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого. Шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
З доказів у справі вбачається, що автомобіль «Фольксваген-Пассат» р.н. НОМЕР_1 забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно вказаного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого визначена в сумі 100000,00 гривень, за шкоду заподіяну життю і здоров`ю на одного потерпілого 200000,00 гривень.
В результаті вказаної ДТП пошкоджений автомобіль «Honda Accord» НОМЕР_8 , 2013 року випуску, належний на праві власності ОСОБА_8 . За висновком експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України від 01.12.2016 року №302 вартість матеріального збитку заподіяна власнику автомобіля «Honda Accord» НОМЕР_8 , 2013 року випуску, становить 171 906,75 грн.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Суд знаходить обґрунтованим та підтвердженим розмір збитків завданих ОСОБА_8 .
Щодо солідарного стягнення з відповідачів розміру завданих матеріальних збитків, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 543, 1190 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. З наведеного вбачається, що солідарна відповідальність можлива за умови завдання шкоди спільними діями осіб, при цьому відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду, встановлених ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому позивачем не доведено, що шкода йому завдана саме спільними діями відповідачів, а тому в задоволенні позовної вимоги про солідарне стягнення шкоди слід відмовити.
Натомість, як встановлено в судовому засіданні, шкода позивачеві завдана діями водія ОСОБА_4 відповідача по справі. При цьому суд враховує, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9461845 від 14 травня 2016 року, автомобіль «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_1 , є забезпеченим на строк з 17.05.2016 року до 16.05.2017 року включно. За даним полісом, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну встановлений в розмірі 100 000,00 грн. та франшиза - в розмірі 1000,00 грн.
Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на момент настання страхового випадку) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. ст. 12, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Враховуючи, що в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9461845 встановлений розмір франшизи в розмірі 1000,00 грн., а тому з страхової компанії підлягає до відшкодування 99 000,00 грн.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)
З урахуванням вказаного положення, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь ОСОБА_8 72 906,75 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.
Щодо вимог до ОСОБА_9 , як власника автомобіля, то вказана вимога є безпідставною та необґрунтованою. Судом встановлено, що автомобіль «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_1 під час дорожньо-транспортної пригоди перебував у законному володінні ОСОБА_4 , який здійснював керування ним на відповідній правовій підставі. Враховуючи юридичну та матеріальну ознаки володільця, суд приходить до висновку, що саме водій автомобіля, який здійснював керування автомобілем, є тим володільцем, в розумінні ст.1187 ЦК України, який повинен нести відповідальність за шкоду завдану в результаті шляхово-транспортної пригоди, а не власник. Аналогічна позиція міститься і в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», а тому в позові до ОСОБА_9 слід відмовити.
Щодо позовних вимог ОСОБА_7 , то судом встановлено, що в результаті ДТП автомобіль «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , 2009 року випуску, зазнав пошкоджень, а ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження.
За висновком автотоварозначої експертизи № 400 від 29.11.2016 року матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля становить 288049,50 грн., вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 767 606,22 грн.
ОСОБА_7 , звертаючись до суду з позовною заявою просить стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на його користь вартість ремонтно-відновлювальних робіт в сумі 767 606,22 грн, а з страхової компанії 99 000,00 грн.- вартості ремонтно- відновлювальних робіт.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Враховуючи, що автотоварознавчою експертизою розмір збитків визначався виходячи із ринкової вартості пошкодженого автомобіля, тому суд приходить до висновку, що саме даний розмір збитків підлягає відшкодуванню, а саме 288049,50 грн., а не вартість ремонтно-відновлювальних робіт.
При цьому вказаний розмір збитків підлягає відшкодуванню з урахуванням положень ст.979 ЦК України, ст.1194 ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З огляду на викладене з страхової компанії на користь позивача ОСОБА_7 підлягає стягненню 99000,00 грн. (страхова виплата за мінусом франшизи), а з ОСОБА_4 - 189049,50 грн.
Щодо стягнення завданої шкоди з ОСОБА_9 , як власника автомобіля, то слід врахувати, що відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пред`являючи позовну вимогу, яка підтримана в судовому засіданні, позивач виходив із відповідальності відповідача ОСОБА_9 , як власника автомобіля, а отже особи яка володіє транспортним засобом.
Відповідно до ст.33,36, 119 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Разом з тим, суд враховує, що автомобіль під час дорожньо-транспортної пригоди перебував у володінні ОСОБА_4 , який здійснював керування ним на відповідній правовій підставі. Враховуючи юридичну та матеріальну ознаки володільця, суд приходить до висновку, що саме водій автомобіля, який в рамках законодавства здійснював керування автомобілем, є тим володільцем, в розумінні ст.1187 ЦК України, який повинен нести відповідальність за шкоду завдану в результаті шляхово-транспортної пригоди. За загальними правилами, тягар цивільної відповідальності має нести особа винна у завданні шкоди, якою є водій автомобіля- ОСОБА_4 та з вини якого сталося ДТП. Суд критично ввідноситься до доводів позивача, що власник атомобіля повинен нести відповідальність, і розцінює їх як помилкове розуміння позивачем суті «володіння на правовій підставі» при таких обставинах справи.
Щодо відшкодування майнової шкоди, в частині витрат на лікування, то судом встановлено, що ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні у Вінницькій МКЛ швидкої допомоги з 02.09.2016 року по 23.09.2016 року. Разом з тим, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували про призначення лікування та витрати понесені з такими призначеннями. Ксерокопії чеків про придбання ліків при відсутності даних про їх призначення не є належним доказом понесених витрат на лікування. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають через їх недоведення належними та допустимими доказами у справі.
Щодо шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, то суд враховує, що відповідно до ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в розмірах, зокрема, для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною ОСОБА_7 заявляючи вимоги про стягнення втраченого заробітку в розмірі 60000,00 грн. не надав належних та допустимих доказів щодо підтвердження вказаного розміру. Копія податкової декларація ФОП ОСОБА_7 за 2016 рік не підтверджує втраченого заробітку в розмірі 60000,00 грн.
Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд враховує, що відповідно до вимог чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, оскільки порушення права людини призводить до виникнення в неї конкретного права на компенсацію моральної шкоди.
Разом з тим, суд враховує, що позивачем такі вимоги заявлені до страхової компанії. До обвинуваченого ОСОБА_4 вимог про відшкодування моральної шкоди не заявлено.
Враховуючи зазначене, суд приймає до уваги, що відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Зважаючи, що розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з страхової компанії, визначається виходячи з розміру шкоди, заподіяної здоров`ю, а судом такий розмір не встановлений, тому суд приходить до висновку про відмову в позові в частині вказаної вимоги.
Крім того, з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, а саме: витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні на загальну суму 4048,56 гривень та вирішити долю речових доказів у справі у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.65-67, 286 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді трьох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з іспитовим строком два роки.
На підставі п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ПАТ «Страхова компанія «Перша» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задоволити часткового.
Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_7 99000,00 гривень у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 189049,50 гривень матеріальної шкоди, завданої злочином.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_7 відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ПАТ «Страхова компанія «Перша» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, задоволити частково.
Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_8 99000,00 гривень матеріальної шкоди, завданої злочином.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 72906, 75 гривень матеріальної шкоди, завданої злочином.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_8 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 4048,56 гривень.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме оптичний диск з відеозаписом ДТП, наданий ОСОБА_8 , - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме автомобіль Фольксваген-Пассат р.н. НОМЕР_1 та Хюндай-Соната р.н. НОМЕР_2 , які поміщено на майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів ДП МВС «Вінниця-Інформ-Ресурси» - передати власникам транспортних засобів.
Речовий доказ автомобіль Хонда Аккорд р.н. НОМЕР_3 , який зберігається у ОСОБА_8 залишити останньому.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Суддя: