УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №273/77/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 190 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Кам`яний Брід Баранівського району Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше судимого:
- 01.06.2012 року Баранівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 21.11.2013 року згідно ухвали Баранівського районного суду Житомирської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і прийнято рішення про затримання ОСОБА_7 і направлення його в місця позбавлення волі, згідно вироку Баранівського районного суду від 01.06.2012 року на 3 роки позбавлення волі;
- 06.07.2014 року Баранівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України - призначено остаточне покарання - 3 роки 8 місяців позбавлення волі; звільнений з Коростенської ВК №71 29.01.2016 року по відбуттю строку покарання,
-обвинуваченого за ч.2 ст. 190 КК України,
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати вирок суду, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 190 КК України 2 роки обмеження волі, в решті вирок залишити без зміни. Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, не працює, що дає підстави вважати про безпідставність застосування судом покарання у вигляді штрафу.
Вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 09 березня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався.
Згідно вироку суду, 13.01.2017 року близько 13-ї години 30 хвилин ОСОБА_7 з метою заволодіння чужим майном шляхом обману перебуваючи в с. Смолдирів Баранівського району Житомирської області повідомив ОСОБА_9 , про те, що продає дизельне пальне нижче за ринкову вартість, на що останній, будучи введеним в оману, зателефонував своєму двоюрідному брату ОСОБА_10 , повідомив дану інформацію.
У подальшому ОСОБА_7 , перебуваючи в господарстві ОСОБА_9 за адресою: с. Смолдирів Баранівського району Житомирської області, зустрівся із ОСОБА_11 та пообіцяв останньому допомогти придбати 40 літрів дизельного пального на загальну суму 400 грн. На пропозицію ОСОБА_7 . ОСОБА_11 погодився та будучи переконаним в добросовісності ОСОБА_7 сів із останнім до власного автомобіля марки «Mitsubishi L200» та поїхав у напрямку м. Баранівка.
В подальшому, з метою надання правдоподібності своїм діям ОСОБА_7 разом із ОСОБА_11 поїхали на вул. Леваневського в м. Баранівка до місцевого маслозаводу. Під`їхавши до місця призначення ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_11 , що вище вказане пальне знаходиться на території маслозаводу при цьому ОСОБА_11 будучи переконаним в добросовісності намірів ОСОБА_7 надав йому грошові кошти в сумі 400 грн. для купівлі солярки. Останній взявши кошти вийшов із автомобіля та пішов у напрямку вказаного маслозаводу. З метою заволодіння грошовими коштами шляхом обману ОСОБА_11 . ОСОБА_7 до автомобіля не повернувся та непомітно для потерпілого ОСОБА_11 зник з місця події, грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману, (шахрайство), вчиненому повторно, обвинувачений ОСОБА_7 , вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 190 КК України.
Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора в підтримання апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 щодо задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні умисних дій, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману, (шахрайство), вчиненому повторно, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 190 КК України кваліфіковані правильно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання місцевим судом враховано характер і ступень тяжкості злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, конкретні обставини справи, розмір завданої майнової шкоди, дані про особу обвинуваченого.
Судом зазначено, що обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав повністю, раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, тяжких наслідків у результаті протиправних дій не настало.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття, відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції не встановлено.
На підставі викладеного, місцевий суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст.190 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.
Відповідно п.2 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
З врахуванням наведеного, колегія судді погоджується з призначеним судом першої інстанції покаранням обвинуваченому ОСОБА_7 та вважає, що воно буде достатнім для перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів.
Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів не можуть слугувати безумовною підставою для призначення останньому більш суворого покарання.
Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку місцевого суду у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
На підставі викладеного, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 09 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: