Ухвала
іменем україни
23 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001231 від 21 березня 2015 року щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.ст. 14 ч. 1, 27 ч. 4, 115 ч. 2 п.п. 6, 11

КК України

за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, - ОСОБА_6 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 01 червня 2016 року щодо ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,
засудженої ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,
її захисника адвоката ОСОБА_9 в режимі відеоконференції,
в с т а н о в и л а :

у касаційній скарзі прокурор просить вирок та ухвалу щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що судами обох інстанцій було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості, а також істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно зробив висновок про можливість призначення ОСОБА_5 покарання нижчого від найнижчої межі санкції частини 2 статті 115 КК України, а також необґрунтовано застосував положення статті 75 КК України, що призвело до призначення ОСОБА_5 покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості. Вказує на те, що апеляційним судом проігноровано допущене судом першої інстанції неправильне застосування положень статті 75 КК України, не виконано вимоги ст. 419 ч. 2 КПК України та в ухвалі не зазначено підстави, з яких апеляційну скаргу прокурора визнано необґрунтованою.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ст.ст. 14 ч. 1, 27 ч. 4, 115 ч. 2 п.п. 6, 11 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки і на неї покладено відповідні обов`язки.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 не обирався.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватою і засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

Так, у ОСОБА_5 на ґрунті неприязних стосунків зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , виник умисел, направлений на підбурювання іншої особи до вчинення умисного вбивства останньої, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, маючи на меті в подальшому, будучи єдиним спадкоємцем, успадкувати належне матері нерухоме майно, а саме - житловий будинок АДРЕСА_1 .
18 березня 2015 року близько 12-00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи біля магазину «Гранд- Маркет» по вул. Ільїна в м. Черкаси, зустріла раніше не знайомого їй ОСОБА_10 і, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, шляхом умовлянь та обіцянок схиляла ОСОБА_11 до вчинення умисного вбивства своєї матері ОСОБА_8 , пообіцявши в разі виконання ним її злочинного замовлення, заплатити йому грошову винагороду в розмірі 200 доларів США, що у відповідності до встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США станом на 18 березня 2015 року становило 4 659,34 грн. При цьому ОСОБА_11 погодився на пропозицію ОСОБА_5 і пообіцяв вчинити умисне вбивство її матері ОСОБА_8 за заздалегідь обумовлену грошову винагороду.

Після чого ОСОБА_12 в цей же день 18 березня 2015 року звернувся із відповідною заявою до оперативного підрозділу УМВС України в Черкаській області про готування до вчинення злочину ОСОБА_5 і дав свою добровільну згоду на документування у встановленому законом порядку злочинної діяльності ОСОБА_5 шляхом проведення передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» оперативно-розшукових заходів.

В подальшому, 20 березня 2015 року близько 12-00 год. ОСОБА_5 зустрілась із ОСОБА_11 у заздалегідь обумовленому місці - біля будинку АДРЕСА_2 , де остання підтвердила свої попередні злочинні наміри про вчинення вбивства свої матері ОСОБА_8 , написавши про це відповідне письмове зобов`язання.
Наступного дня 21 березня 2015 року близько 06-30 год. ОСОБА_11 зустрівся із ОСОБА_5 біля будинку АДРЕСА_2 та повідомив її про те, що вчинив вбивство її матері ОСОБА_8 і на підтвердження своїх слів продемонстрував останній ініційований кадр на фотокартці із зображенням нібито закривавленого тіла матері, який не викликав сумнівів у ОСОБА_5 в достовірності. Після чого ОСОБА_5 прийняла на власний мобільний телефон вхідний дзвінок від працівника міліції, який в межах запланованої оперативної комбінації повідомив останню про факт виявлення трупа її матері ОСОБА_8 за місцем проживання з ознаками насильницької смерті.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 01 червня 2016 року вказаний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 за апеляційною скаргою прокурора залишено без зміни.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора про обґрунтованість касаційної скарги, доводи потерпілої про заперечення проти касаційної скарги прокурора, доводи засудженої і її захисника про заперечення проти касаційної скарги прокурора та законність і обґрунтованість судових рішень, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню часткового з таких підстав.

Обґрунтованість засудження ОСОБА_5 та правильність кваліфікації її дій за ст.ст. 14 ч. 1, 27 ч. 4, 115 ч. 2 п.п. 6, 11 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку, суд, призначаючи покарання засудженій та звільняючи її від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, послався на обставини справи, дані про її особу, яка за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судима, має на утриманні двох малолітніх дітей. Врахував суд першої інстанції обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують його.

Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що при вирішенні зазначеного питання він має належним чином досліджувати і оцінювати всі обставини, які мають значення для справи.

Зокрема, суд, застосовуючи ст. 75 КК України, в повній мірі не врахував тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, конкретні обставини його вчинення, спрямованість дій ОСОБА_5 на позбавлення життя власної матері та її остаточну мету вчинення злочину, що полягала у заволодінні після смерті матері її нерухомим майном.
Таким чином, суд першої інстанції застосував ст. 75 КК України за відсутності для цього відповідних передбачених законом підстав, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Суд апеляційної інстанції зазначені обставини належним чином не врахував та доводи прокурора щодо безпідставного застосування судом першої інстанції ст. 75 КК України залишив поза увагою, їх ретельно не перевірив, відповіді на них не дав, а прийняте рішення належним чином не мотивував.

Отже, вказані обставини апеляційним судом належним чином перевірено не було та відповідей на такі доводи апеляційної скарги прокурора, з урахуванням положень ст.ст. 50, 65, 75 КК України, в ухвалі не зазначено, у зв`язку із чим ухвала апеляційного суду не може вважатися такою, що відповідає вимогам ст.ст. 370, 419 КПК України.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначення засудженій ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України є неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення.

За таких обставин, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга прокурора задоволенню частково.

При новому розгляді в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення, а, в разі підтвердження обсягу обвинувачення, за яким ОСОБА_5 визнано винуватою і засуджено, призначене їй покарання із застосуванням ст. 75 КК України слід вважати м`яким.

Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 01 червня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційноїінстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _____________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3