СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-о/759/5/17
ун. № 759/682/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2017 року м. Київ

Святошинського районного суду м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

захисника - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

розглянувши заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2016 року,-

В С Т А Н О В И В :
До Святошинського районного суду м. Києва 27.04.2017 р. надійшла заява ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2016 року.
28 квітня 2017 р. вищевказана заява з додатками була отримана безпосередньо суддею
Адвокат ОСОБА_3 , в інтересах засудженого ОСОБА_5 , звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2016 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 359 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу.

Вирок набрав законної сили 29.02.2016 року.

В заяві адвокат ОСОБА_3 вказує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 359 КК України ОСОБА_5 вчинив внаслідок провокації зі сторони правоохоронних органів. Зазначив, що існують ще два вироки Святошинського районного суду м. Києва від 14.06.2016 року та від 24.03.2015 року за якими гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_7 засуджені так само за ч. 1 ст. 359 КК України. Вказує, на те, що в усіх трьох злочинах вбачається подібність форм і методів «викриття»: одна адреса офісу, один замовник («Костянтин»), подібність виробів СТЗ, один суб`єктивний склад працівників органів розслідування.

Крім того, за даними фактами провокації злочинів та штучного створення доказів, за зверненням захисту вже відкрито кримінальне провадження № 0000043, яке розслідується військовою прокуратурою.

Розглянувши заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами суд вважає, що вона підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Глава 34 Кримінального процесуального кодексу України передбачає особливий вид провадження - провадження за нововиявленими обставинами.

По своїй суті даний вид є особливим видом судового провадження з перегляду судових рішень, для відкриття якого необхідні певні підстави. Дані підстави зазначені у ч. 2 ст. 459 КПК України. Ними зокрема є : штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок ; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Нововиявленими є обставини, які або виникли вже після розгляду кримінальної справи, або існували в момент цього розгляду, однак не були відомі суду і наявність таких обставин не дозволяє оцінювати винесене в справі рішення як законне, обґрунтоване та справедливе.

Обставини, передбачені пунктами 2 і 3 ч. 2 цієї статті повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.
13.03.2017 Верховний суд України розглядаючи справу № 3-1629гс16 дослідив питання щодо умов перегляду рішень судів розглянутих за нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи .

Таким чином і з огляду на вищевикладене, не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами, оскільки до нововиявлених обставин можуть бути віднесені факти, що були наявні на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомими заявнику, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін або які мають значення для правильного вирішення спору.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 зі справи № 3-108гс14: «До нововиявлених обставин можуть бути віднесені факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є їх наявність на час розгляду справи та те, що ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи».

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Водночас, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 (заяви № 29458/04 та № 29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Верховний суд України вказав, що всупереч наведеним вимогам закону, суд касаційної інстанції у справі, що розглядається, не встановивши процесуальних порушень, допущених апеляційним судом при перегляді за новововиявленими обставинами судових рішень, додатково дослідив і перевірив докази на предмет наявності нововиявлених обставин, а також надав нову правову оцінку цим обставинам, кваліфікувавши їх як нововиявлені.

Таким чином фактично вийшов за межі своїх повноважень і порушив наведені вище норми процесуального права, тобто діяв не як суд встановлений законом.

Відносно практики ЄСПЛ, то необхідно також зауважити, що у п. 42 справа «Желтяков проти України» (заява № 4994/04). Суд вказує, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Більше того, як зазначив Європейський суд з прав людини - повага до принципу верховенства права та поняття справедливого судового розгляду вимагає, щоб усі підстави застосування зворотної сили закону аналізувалися з особливою пильністю (рішення ЄСПЛ у справі Zielinski and Pradal & Gonzalez and Others v. France).

Виходячи з правозастосовної судової практики вбачається, що необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність трьох умов:

1) їх існування на час розгляду справи;

2) ці обставини не могли бути відомі заявникові начас розгляду справи;

3) істотність даних обставин для розгляду справи, тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.Більше того, потрібно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Разом з цим, виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу, що вказані обставини захисником ОСОБА_3 , зокрема: вчинення злочину ОСОБА_5 внаслідок провокації зі сторони правоохоронних органів, існування кримінального провадження, яке внесене за № 0000043 та розслідується військовою прокуратурою, не можуть вважатись нововиявленими, оскільки жодним судовим рішенням (вироком) дані обставини не підтверджені.

Більше того, відповідно до ч. 1-4 статті 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Тобто, факт зареєстрованої заяви про вчинення злочину, не може слугувати підтвердженням вказаних обставин.

Таким чином суд, дослідивши клопотання про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2016 року та проаналізувавши додані до нього додатки, приходить до висновку про те, що у вказаному клопотанні належним чином не вмотивовано та не підтверджено, а в судовому засіданні не встановлено достатніх та ґрунтовних підстав, які б дозволяли суду прийти до однозначного висновку про наявність підстав для скасування вищевказаного вироку за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. 537, 539, 462-467 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2016 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її винесення.

Суддя Святошинського

районного суду м. Києва ОСОБА_1