Справа №588/303/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/112/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 588/303/15-к за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Охтирської місцевої прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 18 листопада 2016 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ), раніше судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_12 просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та виправдати за недоведеністю його вини в суді. Свої вимоги обґрунтовує тим, що потерпіла ОСОБА_13 під час судового розгляду не надавала показання про те, що крадіжку вчинив саме він і хто викрав її речі вона не знає, під час огляду місця події не було виявлено слідів та відбитків, які б належали йому, показання свідків не доводять його вину у вчиненні злочину, слідчий експеримент є недопустимим через те, що він був проведений без згоди власників нерухомого майна;

- прокурор Охтирської місцевої прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , із змінами та доповненнями, просить змінити вирок суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, виключивши з мотивувальної частини вироку як недопустимі докази протоколи слідчих експериментів від 27.02.2015, а в іншій частині вирок суду залишити без змін. Свої вимоги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції не дав належної оцінки показанням обвинуваченого щодо визнання недопустимими доказами протоколи слідчих експериментів, які були проведені за його участю, оскільки всі повідомлені ним у ході проведення цих слідчих дій обставини були зазначені зі слів працівників поліції, що підтверджується його письмовими записами у відповідних протоколах, які були досліджені в судовому засіданні.

За вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 18.11.2016 ОСОБА_10 визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_10 було зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 20.02.2015 по 25.08.2016 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком суду ухвалено стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 122,76 грн.

Відповідно до вироку суду у лютому 2015 року ОСОБА_10 відчинив за допомогою сокири вхідні двері та проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно на загальну суму 977 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду.

У період з 16.02.2015 по 18.02.2015 ОСОБА_10 проник через паркан на територію домоволодіння по АДРЕСА_4 , де шляхом пошкодження віконного скла проник до приміщення будинку, звідки викрав майно на загальну суму 6581 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_14 майнову шкоду.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, просили скасувати вирок суду, а також частково погодилися з апеляційною скаргою прокурора, доводи прокурора ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив змінити вирок суду та заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_15 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінального провадження та ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що встановлені під час судового розгляду докази не доводять його винуватості у вчиненні злочину, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки обставини вчинення ОСОБА_10 інкримінованого йому злочину були ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадженні доказам була дана належна правова оцінка (крім протоколів проведення слідчих експериментів від 27.02.2015 та їх відеозаписів), що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 зазначила, що в квартирі АДРЕСА_3 вона зареєстрована разом із матір`ю та дитиною, однак вони там не проживають. Вранці 11.02.2015 їй зателефонувала сусідка ОСОБА_16 та повідомила, що в її квартири сталася пожежа, після чого вона разом зі своїм співмешканцем приїхала до вказаної квартири та побачила, що всередині все в диму, двері були відкриті, замок не був зламаний, а були зірвані наличники, в дверній коробці вирубаний отвір. Після огляду квартири вона виявила зникнення газового балона, алюмінієвого бідона, чавунного покриття з колісниками та юшками з печі. Через нетривалий час працівники повідомили їй, що знайшли газовий балон і вона з ними приїхала до чоловіка, який приймав металобрухт, де їй запропонували забрати балон, який вона впізнала як такий, що належить їй. Чоловік, який приймав металобрухт, повідомив, що цей балон йому нещодавно приніс чоловік на прізвисько « ОСОБА_17 ». Про те, що крадіжку міг вчинити ОСОБА_10 на прізвисько « ОСОБА_17 » їй стало відомо від сусідів.

Зазначені показання потерпілої ОСОБА_13 об`єктивно узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, зокрема із показаннями свідка ОСОБА_18 , який пояснив в судовому засіданні, що у 2015 році (точної дати не пам`ятає), до нього в ларьок, який належить його брату ОСОБА_19 , прийшов раніше незнайомий йому ОСОБА_10 та запропонував купити газовий балон, на що він погодився. В подальшому балон було вилучено працівниками поліції, які прийшли разом із власницею балона та її чоловіком, і які упізнали свій балон.

Як пояснив в судовому засідання свідок ОСОБА_16 , у лютому 2015 року до місця її мешкання по АДРЕСА_5 , прийшов її знайомий ОСОБА_10 та попросив залишитись. Знаходився він там близько трьох-чотирьох днів. В один із цих днів він брав у неї сокиру та вона бачила його біля квартири ОСОБА_13 . Також, в один із цих днів, увечері він прийшов з мішком білого кольору. Зранку наступного дня сусіди побачили дим у квартирі ОСОБА_13 та вона повідомила останній про пожежу. Коли приїхала ОСОБА_13 було виявлено крадіжку деяких речей, зокрема, газового балону, металевих деталей печі.

Свідок ОСОБА_20 надала суду показання про те, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_6 і ОСОБА_10 на прізвисько « ОСОБА_17 » є її знайомим. Незадовго до того як у квартирі ОСОБА_13 сталася пожежа, у лютому 2015 року вона зустріла ОСОБА_10 з білим мішком за плечима, який запитав у неї де можна здати металолом, потім він наздогнав її та при собі у нього вже мішка не було.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що проживає в квартирі АДРЕСА_7 разом з ОСОБА_20 . Обвинуваченого ОСОБА_10 він бачив взимку 2015 року коли останній заходив до сусідки ОСОБА_16 незадовго до того як у квартирі ОСОБА_13 сталася пожежа.

Вказані показання потерпілої ОСОБА_13 та свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 і ОСОБА_21 є послідовними, логічними та співпадають з іншими письмовими доказами, які були дослідженні при судовому розгляді кримінального провадження.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_10 крадіжки із квартири АДРЕСА_3 також підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2015, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_10 як особу, яка 10.02.2015 продала йому належний ОСОБА_13 газовий балон.

Згідно протоколу огляду місця події від 11.02.2015 у належному ОСОБА_19 приміщенні по АДРЕСА_7 було вилучено належний ОСОБА_13 газовий балон.

З протоколу огляду місця події від 11.02.2015 з фототаблицями до нього вбачається, що слідчим було оглянуто місце вчинення крадіжки по АДРЕСА_8 в будинку ОСОБА_13 та зафіксовано обстановку вчинення злочину, сліди зламу на коробці вхідних дверей квартири, розібрану плиту на кухні, де відсутні металеві частини плити.

Факт вчинення ОСОБА_10 крадіжки по АДРЕСА_4 у свою чергу також підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, як вбачається з показань свідка ОСОБА_22 , які останній надав під час судового розгляду попереднім судом та які були досліджені в судовому засіданні, він працював у заготівельному ларьку. У кінці лютого або у березні 2015 року до нього додому по АДРЕСА_9 приходив ОСОБА_10 , який протягом декількох днів пропонував придбати у нього речі, зокрема, світильники, бойлер з пошкодженнями, відеоцентр з дисками до нього, шланг, покривало, колонку, непридатний утюг та просив їх реалізувати, на що він погодився. Відеоцентр подарував своїй племінниці, колонку і утюг викинув, а решту речей він добровільно видав працівникам поліції.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції цілком правильно були досліджені вказані вище показання свідка ОСОБА_22 зафіксовані за допомогою технічного засобу на носії інформації та як доказ обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку, незважаючи на відсутність останнього при судовому розгляді, оскільки даний свідок був допитаний безпосередньо в судовому засіданні попереднім судом за участі усіх учасників судового провадження, включаючи обвинуваченого та його захисника, які мали можливість ставити йому запитання та у інший спосіб реалізовувати свої права та законні інтереси, передбачені кримінальним процесуальним законом, що повністю узгоджується з вимогами ст.ст.84-87, 95-96, 103, 107, 108, 352 і 359 КПК України. При цьому, колегія суддів враховує обставини, які унеможливили участь свідка в судовому засіданні та як наслідок його безпосереднього допиту це смерть останнього, а також підстави для скасування попереднього вироку суду першої інстанції у відношенні ОСОБА_10 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснила, що приблизно у лютому-березні до неї додому прийшов її брат ОСОБА_22 та подарував своїй племінниці якусь апаратуру. При цьому він телефонував якомусь чоловіку та казав, що у нього є два світильники, бойлер, пластикові труби і запропонував їх придбати. Коли брат пішов, вона зателефонувала дільничному і розповіла про вказані речі. В цей же день до неї додому увечері приїхали працівники поліції разом з ОСОБА_22 та вилучили апаратуру з дисками. Також дільничний повідомив, що у її брата вдома було знайдено викрадене майно. Крім того, свідок ОСОБА_22 повідомив, що під час перебування ОСОБА_10 у нього вдома, пропала його сумка, яку у подальшому йому було пред`явлено для впізнання.

Згідно протоколу огляду місця події від 19.02.2015 та фототаблиці до нього, під час огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_23 по АДРЕСА_10 був вилучений відеопрогравач.

З протоколу огляду місця події від 19.02.2015 з фототаблицями вбачається, що слідчим у присутності власника будинку ОСОБА_22 та двох понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 був проведений огляд домогосподарства по АДРЕСА_9 , в ході якого було виявлено та вилучено у приміщенні будинку два світильника, бойлер та килим.

Свідок ОСОБА_24 повідомила суду, що вона була запрошена разом з чоловіком в якості понятої до будинку ОСОБА_22 , де у коридорі працівниками поліції було виявлено два нових світильники, бойлер та білий шланг.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 19.02.2015 з фототаблицею до нього, під час огляду домогосподарства по АДРЕСА_4 було встановлено пошкодження дверей до недобудованого будинку та виявлено, що вибито скло у приміщенні одноповерхової будівлі, а в одній із кімнат було виявлено та вилучено сумку, яку згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 26.02.2015 свідок ОСОБА_22 впізнав як таку, що в нього без дозволу забрав ОСОБА_10 .

Будь-яких підстав не довіряти вказаним вище і наведеним у вироку доказам колегія суддів не вбачає, оскільки вони ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження і, з урахуванням вимог кримінального процесуального закону, є належними, допустимими і достовірними доказами.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора про недопустимість таких доказів як протоколи проведення слідчих експериментів від 27.02.2015 та їх відеозаписів, оскільки в їх заключних частинах містяться викладені ОСОБА_10 власноруч доповнення до них про те, що злочин він не вчиняв, а під час проведення слідчого експерименту розповідав обставини зі слів слідчого.

Встановити на теперішній час, коли саме та за яких обставин були зроблені вказані надписи не вбачається за можливе, а тому з урахуванням положень ст.ст.17, 87 і 94 КПК України дані протоколи проведення слідчих експериментів та їх відеозаписи не можуть бути визнані достовірними доказами, оскільки фактично обвинувачений заперечив у повному обсязі викладені в них обставини, а його позиція під час проведення слідчої дії не була добровільною.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України та ч.2 і ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може ухвалити обвинувальний вирок лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у вироку.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Однак, незважаючи на те, що вказані вище протоколи слідчих експериментів та їх відеозаписи не є достовірними доказами, внаслідок чого вони не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку та підлягають виключенню з кола доказів, колегія суддів вважає, що сукупність інших зібраних у кримінальному провадженні доказів, які зазначені у вироку суду першої інстанції та які були викладені вище, є достатніми з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, в даному конкретному випадку обвинувального вироку у відношенні обвинуваченого ОСОБА_10 .

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду та виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на протоколи проведення слідчих експериментів від 27.02.2015 та їх відеозаписів як на докази винуватості ОСОБА_10 , задовольнивши таким чином апеляційну скаргу прокурора і частково апеляційну скаргу обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Охтирської місцевої прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 18 листопада 2016 року відносно ОСОБА_26 змінити, виключивши з мотивувальної частини вироку посилання суду на протоколи проведення слідчих експериментів від 27.02.2015 та їх відеозаписів як на докази винуватості ОСОБА_26 .

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4