Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 1-кс/711/611/17
Справа № 711/1611/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2017 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеокоферецзв`язку в залі суду м. Черкаси клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, -

в с т а н о в и в :

Захисник ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід. Своє клопотання мотивував тим, що 08.02.2017 апеляційним судом Черкаської області в межах кримінального провадження № 00000025 від 14 січня 2017 року постановлено ухвалу, якою скасовано ухвалу слідчого судді Христинівського районного суду Черкаської області від 17.01.2017 року та частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 на 60 днів та обрано відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 36 днів, починаючи з 08.02.2017 р. по 15.03.2017 р., включно.

Захисник вважає, що при постановленні ухвали, не враховано висновки експерта ОСОБА_8 за №05-7-01/56 та №05-7- 01/57, згідно яких у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не виявлено, а тому він не може бути потерпілим у кримінальному провадженні за ч.2 ст.345 КК України, а у ОСОБА_10 було виявлено легкі тілесні ушкодження, однак, питання щодо механізму їх утворення та причинно-наслідкового зв`язку між одержанням таких ушкоджень та діями ОСОБА_7 експертом взагалі не досліджувались. Відсутність таких висновків на думку захисту, ставить під сумнів обґрунтованість підозри.

Вважає, що відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання особи під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. В свою чергу згідно положень ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Отже, основною метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним або обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

В той же час, ОСОБА_7 , як підозрюваний, перебуває під вартою три тижні часу, що складає майже половину строку відведеного для проведення досудового розслідування, однак, починаючи з дати взяття його під варту 08.02.2017 жодних слідчих чи процесуальних дій за його участі органом досудового розслідування не проводилось.

Тому захисник вважає, що підзахисний перебуває у слідчому ізоляторі невиправдано, адже, він навіть не був допитаний слідчим.

Захисник вважає, що в даному випадку можна стверджувати про невиправдане застосування до підзахисного такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою та про незаконне позбавлення його волі до винесення вироку у справі, що є порушенням ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Верховною Радою України (Закон України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції»; Відомості Верховної Ради України (ВВР), 1997, №40, ст.263) та є частиною національного законодавства України.

Крім цього захисник вважає, що жодних ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України не існувало та не існує. В ухвалі апеляційного суду Черкаської області від 08.02.2017 року такі ризики не деталізовані, не описані та не розкриті.

В той же час, судове рішення стосовно продовження строку тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1ст. 177 КПК України).

Обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111,112 рішення від 01.03.2007року; п.85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011 року).

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судці, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п.п. «с» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для обрання або для зміни запобіжного заходу тримання під вартою необхідна наявність підстав вважати, що дана особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, буде намагатися, або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень або перешкоджати встановленню істини в справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інше.

Відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного чи обвинуваченого.

Крім цього маються декілька заяв від поручителів (копії додаються), один з яких є депутатом місцевої ради, а інший радником районної державної адміністрації, які виявили бажання надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаться за виконання моїм підзахисним покладених на нього обов`язків відповідно до ст.ст.180,194 КПК України.

Зважаючи на все вищевикладене та беручи до уваги те, що за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується позитивно, в місці його постійного проживання має міцні соціальні зв`язки, він одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2004 та 2012 року народження, є єдиним працюючим членом родини, і перебуваючи під вартою позбавлений можливості працювати та забезпечувати родину засобами до існування, вважає, що до останнього є виправданим та необхідним застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, який безперечно забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Також просив суд при винесенні рішення в якості джерела права застосувати рішення ЄСПЛ, «Єлоєв проти України», «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії», а в разі їх незастосування вказати в судовому рішенні мотиви їхнього відхилення судом.

В зв`язку з цим захисник ОСОБА_5 просив постановити ухвалу, якою змінити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на більш м`який, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисники ОСОБА_5 ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання підтримали та просили клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання та пояснили, що підозрюваний чинив тиск на потерпілого ОСОБА_9 , є особою, що раніше скоїла злочин, під час скоєння кримінального правопорушення перебував в нетверезому стані, що є обтяжуючою обставиною та просили в клопотанні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення підозрюваного, захисників, доводи прокурорів, вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Захисник ОСОБА_5 є особою, яка праві звернутися до суду з даним клопотанням ( його повноваження підтверджуються витягом з угоди про надання правової допомоги , ордером та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю).

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Христинівського районного суду Черкаської області від 17.01.2017 року ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання .

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області вищевказану ухвалу скасовано. Клопотання слідчого задоволено частково та обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 08.02.2017 року по 15.03.2017 року.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 березня 2017 року строк тримання під вартою продовжено до 15.04.2017 року.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04 квітня 2017 року вищевказану ухвалу залишено без змін.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п.п. «с» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для обрання або для зміни запобіжного заходу тримання під вартою необхідна наявність підстав вважати, що дана особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, буде намагатися, або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень або перешкоджати встановленню істини в справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інше.

Відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 10 березня 2017 року ОСОБА_7 підозру змінено на ч.2 ст.342. ч.2 ст.345, ст.296 КК України. Якщо звернутися до санкцій вищевказаних статтей, то найсуворіша санкція ч.2 ст.345 КК України передбачає обмеження або позбавлення волі на строк до 5 років.

Крім цього суд враховує висновки експерта ОСОБА_8 за №05-7-01/56 та №05-7- 01/56, згідно яких у потерпілого ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не виявлено, а у потерпілого ОСОБА_10 було виявлено легкі тілесні ушкодження, але питання щодо механізму їх утворення та причинно-наслідкового зв`язку між одержанням тілесних ушкоджень та діями ОСОБА_7 експертом взагалі не досліджувались.

Крім цього суду подано заяви поручителів народного депутата УІІІ скликання ОСОБА_11 , радника голови Христинівської райдержадміністрації ОСОБА_12 , депутата Христинівської міської ради ОСОБА_13 , які готові забезпечити явку ОСОБА_7 до органів досудового розслідування, прокуратури та суду і поручилися за виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків відповідно до ст.ст.180,194 КПК України.

Також суд враховує, що за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується виключно позитивно, має міцні соціальні зв`язки, одружений, на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей 2004 та 2012 року народження, є єдиним працюючим членом сім`ї, і перебуваючи під вартою позбавлений можливості працювати та забезпечувати родину засобами до існування.

Крім цього суд враховує незадовільний стан здоров`я ОСОБА_7 , який страждає на гастроезофагально рефлексну хворобу, виразковий езофагіт, тяжке протікання, хронічний атрофічний гастрит, активна фаза виразку стравоходу, йому рекомендовано патологогістологічне дослідження, що не можливо отримати в умовах перебування в Черкаському СІЗО. Дані обставини підтверджуються висновком лікарсько-консультативної комісії №18 від 06.02.2017 року,консультацією гастроентеролога від 20.01.2017 року, випискою з історії хвороби стаціонарного хворого №584 від 08.02.2017 року , виданої Христинівськогою центральною районною лікарнею, направленням на паталогогістологічне дослідження №783 від 25.02.2016 року. Згідно листа Державної установи «Черкаський слідчий ізолятов» № 12/1286 від 03.04.2017 року ОСОБА_7 встановлено діагноз : гастроезофагально рефлексна хвороба, виразковий езофагіт, стравохід Барретта. Для проведення консультації ОСОБА_7 було доставлено для проведення консультації обласним гастроентерологом та встановлено наступний діагноз: гастроезофагальна рефлексна хвороба, неерозивна форма, хронічний гастрит. Рекомендовано дробне харчування 4-5 разів в день, приймання ліків в пігулках. Надати повноцінну вичерпну інформацію що до потреби в наданні медичної допомоги в умовах СІЗО можливо тільки після проходження обстежень та огляду лікарів.

Крім цього при дослідженні кримінального провадження встановлено, що всі необхідні слідчі дії проведено, всі предмети вилучено та оглянуто. В матеріалах кримінального провадження відсутні докази про те, що ОСОБА_14 перебував в нетверезому стані, а також про те, що є особою раніше судимою та схильною до скоєння кримінальних правопорушень, пов`язаних з насильством чи погрозою застосування такого насильства.

Тому вважаю, що до ОСОБА_7 слід застосувати такий запобіжний захід як домашній арешт в певний час доби.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Вважаю, що на день розгляду клопотання відсутні об`єктивні дані про те, що підозрюваний , перебуваючи на свободі буде чинити тиск на свідків та потерпілих, перешкоджатиме кримінальному провадженню, а також може вчинити новий злочин, пов`язаний з насильством чи погрозою його застосування.

Прийшовши до таких висновків, суд враховує рішення ЄСПЛ, «Єлоєв проти України», «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії».

Поскільки в судовому засіданні встановлено, що постійним місцем проживання підозрюваного є АДРЕСА_1 , то вказане житло він не повинен залишати у певний період доби.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 178, 183, 194, 196, 201, 202 КПК України, слідчий суддя, -

Ухвалив :

Клопотання задовольнити. Змінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в певний час доби.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці з 12 квітня 2017 року по 12 червня року 2017 року. Даний запобіжний захід не може перевищувати строку досудового розслідування і втрачає свою чинність після закінчення строку досудового розслідування.

Заборонити підозрюваному залишати житло за адресою АДРЕСА_1 з 22 години до 6 години доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатися від населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити з-під варти негайно та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання АДРЕСА_1

Ухвалу передати на виконання Христинівського відділення поліції Уманського відділення поліції ГУНП в Черкаській області , який повинен негайно поставити на облік ОСОБА_7 та повідомити про це слідчому .

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, направити начальнику слідчого ізолятору №30 , слідчому в провадженні якого знаходиться справа, прокурору - для відому.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1