ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001720 від 28.07.2016 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей немає, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-03.03.2015 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.;

обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
22 липня 2016 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку за адресою: м. Дніпро, вул. Косіора №34-а, побачив раніше незнайомого ОСОБА_4 , у якого на шиї був золотий ланцюжок. В цей момент у ОСОБА_5 повторно виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з саме зазначеного золотого ланцюжка.
Реалізувавши свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , 22 липня 2016 року, приблизно о 19 годині, діючи умисно, повторно, відкрито, з корисливих мотивів, з метою незаконного власного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, розуміючи, що його злочинні дії є очевидними для потерпілого ОСОБА_4 , підійшов до останнього та шляхом ривку, своєю рукою зірвав з шиї ОСОБА_4 золотий ланцюжок. Після цього, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, тримавши змогу розпоряджатись ним на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і вказав, 22 липня 2016 року приблизно о 19 годині він скоїв злочин за обставинами, вказаними в обвинувальному акті.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що викладені обставини в обвинувальному акті відповідають дійсності скоєння злочину обвинуваченим ОСОБА_5 . Так, 22 липня 2016 року приблизно о 19 годині, обвинувачений зірвав з його шиї золотий ланцюжок.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , допитом потерпілого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.
Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є злочином середньої тяжкості, наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому. Враховуючи особу обвинуваченого, який відповідно до характеристики за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
З огляду на поведінку засудженого в судовому засіданні, його ставлення до вчиненого, суд визнає обставинами, які пом'якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, щире каяття.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті. Саме таке покарання буде слугувати меті призначення покарання зазначеній в ст. 65 КК України.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, а також обставини справи (предмет злочину), суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування основного покарання у виді позбавлення волі. В зв`язку з цим суд вважає доцільним застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з одночасним покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Крім того, вироком від 03.03.2015 року Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. Відповідно до листа Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська дані про сплату ОСОБА_5 штрафу відсутні.

Відповідно до ст. 72 ч.3 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати, пов`язані із залученням експертів в кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376, 395КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання - продовжити до набрання вироком законної сили.

На підставі ст. 72 ч.3 КК України вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року, яким ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 15 ч. 2 ст.185 ч.1 КК України до штрафу у дохід держави у розмірі 850 гривень, виконувати самостійно.

Речові докази по справі компакт-диск з відеозаписом зовні приміщення магазину ТОВ «АТБ-маркет», який знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0001720 у прокурора - зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0001720 у прокурора.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ФОП ОСОБА_6 (Інд. № НОМЕР_1 ; п/р № НОМЕР_2 в ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»; МФО: 300614) витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 170,00 грн.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1