Справа № 680/222/16-к
№ 1-кс/680/38/16
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" березня 2016 р. смт.Нова Ушиця

Слідчий суддя Новоушицького районного суду Хмельницької області - ОСОБА_1 , розглянувши погоджене прокурором клопотання старшого слідчого СВ Новоушицького ВП ДВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в:
21 березня 2016 року о 16 годині 10 хвилин до суду надійшло вказане клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Відповідно до даних клопотання вбачається, що 18 березня 2016 року в період з 16 год 30 хв по 18 год 30 хв на підставі ухвали слідчого судді Новоушицького районного суду було проведено обшук в боксі АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 , де здійснює прийом брухту чорних та кольорових металів ОСОБА_4 . В ході проведення обшуку було виявлено та тимчасово вилучено 909 кг брухту чорних металів, 60 кг кольорових металів, зошит із записами про кількість придбаного брухту та дві вивіски-афіші, засоби зважування, а саме: дві ваги.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 18 лютого 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.

Згідно з довідкою №13 від 10 лютого 2016 року Новоушицької селищної ради бокс №9, який розташований на території гаражів колишнього ТОВ АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 .

Відповідно до договору оренди від 20 січня 2016 року ОСОБА_3 передала даний бокс в оренду ОСОБА_4 терміном 12 місяців.

Крім цього, 18 березня 2016 року старшим слідчим ОСОБА_2 за правилами, передбаченими ст.110 КПК України, було винесено постанову про визнання 909 кг брухту чорних металів, 60 кг кольорових металів, зошиту із записами про кількість придбаного брухту та дві вивіски-афіші, засоби зважування, а саме: дві ваги, як речові докази в цьому кримінальному провадженні.
Оскільки є достатні підстави вважати, що вилучені металобрухт, ваги та зошит із записами про кількість придбаного металобрухту є предметом та засобами вчинення злочину в зазначеному кримінальному провадженні, їх повернення може негативно вплинути на їхнє збереження та забезпечення кримінального провадження, з метою запобігання можливості їх зникнення, втрати, знищення чи використання, а також відчуження вилучених речей, є необхідність у накладенні на них арешту.

Вивчивши зміст клопотання з доданими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до такого висновку.
Відповідно до змісту ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
За змістом ч.2 ст.173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вбачається, в клопотанні слідчим вказано, що 18 березня 2016 року в період з 16 год. 30 хв. по 18 год.30 хв. на підставі ухвали слідчого судді Новоушицького районного суду було проведено обшук в боксі АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 , де здійснює прийом брухту чорних та кольорових металів ОСОБА_4 без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії) за ціною 2 грн. 15 коп. за 1 кг. металобрухту з метою подальшого збуту (реалізації) та отримання прибутку. В ході проведення обшуку було виявлено та тимчасово вилучено 909 кг брухту чорних металів, 60 кг кольорових металів, зошит із записами про кількість придбаного брухту та дві вивіски-афіші, засоби зважування, а саме: дві ваги.

Отже, в клопотанні не зазначено хто власник металобрухту (брухт кольорових та чорних металів), та документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, слідчим до клопотання не додані, що є порушенням вимог п.3 ч.2 ст.171 КПК України.
При цьому, в клопотанні взагалі не зазначено чи на час звернення з даним клопотанням слідчим будь-кому оголошувалась підозра, що також є порушенням п.3 ч.2 ст.171 КПК України.
Також, слід зазначити, що в порушення вимог п.2 ч.2 ст.171 КПК України слідчим в своєму клопотанні не зазначено в повному обсязі перелік і види майна, що належить арештувати, а вказані лише загальна вага металобрухту, без врахування тих обставин, що майно, на яке слідчий прохає накласти арешт невідомо кому належить, і що в подальшому відсутність переліку і видів металобрухту ускладнить ідентифікацію даного майна для встановлення джерела його походження. При цьому, в клопотанні вага металобрухту вказана в кілограмах без посилання на підтверджуючі документи саме цієї ваги. Також, з клопотання не можливо встановити, ким і де саме проводилося зважування металобрухту, яке належить арештувати, тощо.
Таким чином, підстави та мета необхідності арешту майна слідчим в клопотанні у відповідності до вимог ст.170 КПК України не обґрунтовані, що суперечить вимогам п.1 ч.2 ст.171 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Як виходить зі змісту ч.1 ст.172 КПК України розгляд клопотання слідчого про арешт майна проводиться також і за участі підозрюваного чи іншого власника майна, проте в даному випадку слідчий суддя позбавлений можливості повідомити всіх учасників кримінального провадження про розгляд клопотання у зв`язку з відсутністю в клопотанні інформації про місцезнаходження останніх, що є порушенням вказаної норми КПК України.
Згідно з вимогами ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Тому, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання слідчого про арешт майна, прокурору для усунення вище зазначених недоліків відповідно до вимог ст.170, 171 КПК України.
Крім цього, відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Як вбачається з матеріалів клопотання, обшук проводився 18 березня 2016 року в період з 16 год 30 хв до 18 год 30 хв і тоді ж було тимчасово вилучене майно.
Клопотання слідчого про арешт майна надійшло до суду 21 березня 2016 року о 16 год 10 хв, тобто з порушенням строків, встановлених КПК. При цьому, в клопотанні слідчим не ставиться питання про поновлення строків розгляду клопотання про арешт майна та обґрунтування поважності причин пропуску вказаного строку також слідчим в клопотанні не наведені.
Також, слід звернути увагу на те, що невідповідність клопотання слідчого про арешт майна вимогам ст.171 КПК України в подальшому може бути наслідком скасування ухвали слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна або про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна в порядку апеляційного оскарження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132,167,170, 171,172,173 КПК України, слідчий суддя,

постановив:
Клопотання старшого слідчого СВ Новоушицького ВП ДВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно повернути прокурору Новоушицького відділу Камянець-Подільської місцевої прокуратури юристу 3 класу ОСОБА_5 ..
Встановити строк в сімдесят дві години для усунення викладених в даній ухвалі недоліків, тобто до 25 березня 2016 року 10 год. 30 хв.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1