АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/2545/14-к Номер провадження 11-кп/786/33/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.1 ст.286 КК України З.Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
захисника-адвоката ОСОБА_8
виправданого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000475, за апеляційною скаргою прокурора Комсомольського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 01 квітня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 01 квітня 2016 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дослідне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано невинуватим та виправдано за ч. 1 ст. 286 КК України за недоведеністю наявності в його діянні складу кримінального правопорушення.

Постановлено цивільний позов прокурора до ОСОБА_9 , про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину залишити без розгляду.

Витрати на проведення судових експертиз в розмірі 2548,59 грн. прийняти на рахунок держави.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду, органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні необережного злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту за наступних обставин.

18 квітня 2013 року приблизно о 21 год. 10 хв., ОСОБА_9 , керуючи легковим автомобілем марки «Daewoo», моделі «SensT3110», 2005 року випуску, синього кольору, р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Горького в напрямку вул. Дніпровської в м. Комсомольську, Полтавської області, на швидкості 50 км/год., порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України та в момент виникнення небезпеки, яка виразилася в появі на проїжджій частині пішохода, не вжив всіх заходів необхідних для зменшення швидкості, у зв`язку із цим здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, за ознакою довготривалого розладу здоров`я у вигляді: закритої поєднаної травми тіла з забоєм лівої скроневої долі головного мозку, крововиливом під тверду мозкову оболонку лівої півкулі, раною в правій тім`яно-скроневій ділянці голови, перелом правої лопатки, садна в області правої лопатки та правої бокової стінки живота, перелом верхньої третини малогомілкової кістки правої гомілки, саднами на нижніх кінцівках.

Наведені дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

На обґрунтування прийнятого рішення щодо виправдання ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК України, судом першої інстанції зазначено, що стороною обвинувачення було доведено в суді, що 18 квітня 2013 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди з участю автомобіля під керуванням обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілий ОСОБА_7 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Проте, належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_9 правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, які б знаходилися у причинному зв`язку з наведеними наслідками, стороною обвинувачення надано не було.

Судом вказано, що стороною обвинувачення не доведено винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, виявлені в ході судового розгляду суперечності не спростовано, зокрема доводи ОСОБА_9 про обмеженість оглядовості з боку правого узбіччя, а також, що при проведенні слідчого експерименту, механізм утворення механічного пошкодження, виявленого на правому передньому крилі автомобіля, не досліджувався, слідчу дію проведено формально без з`ясування всіх обставин, що мають значення для об`єктивного вирішення справи, план-схему до протоколу слідчого експерименту від 13 травня 2014 року виповнено неохайно, без прив`язки до місцевості, вона не відповідає протоколу огляду місця ДТП від 18 квітня 2013 року, на схемі відсутня розшифровка умовних позначень, також на цій схемі стрілкою вказано, що транспортний засіб в момент ДТП рухався у зворотньому напрямку ніж це встановлено органами досудового розслідування, а тому сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_9 , відповідно до положень та принципів закріплених в Конституції України, КПК України, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, тлумачаться судом на його користь.

Таким чином, суд оцінивши досліджені та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що звинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, ґрунтується виключно на припущеннях, які не можуть бути прийняті судом в якості доказів винуватості.

Не погоджуючись з постановленим рішенням суду, прокурор Комсомольського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування вироку через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави задовольнити в повному обсязі та стягнути ОСОБА_9 на користь держави витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 4 826, 31 грн. та покласти на ОСОБА_9 витрати на проведення експертиз в розмірі 2548, 59 грн.

Просить повторно дослідити обставини вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме письмові докази, які, на думку апелянта, повністю підтверджують вину ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме: 1) протокол огляду місця події; 2) акт огляду технічного стану транспортного засобу; 3) висновок експерта № 627; 4) лист КП Міськсвітло; 5) протокол проведення слідчого експерименту з ОСОБА_9 ; 5) протокол проведення слідчого експерименту з ОСОБА_7 ; 6) висновок авто технічної експертизи № 179 та повторно допитати потерпілого.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та прохав її задовольнити, потерпілого ОСОБА_7 на підтримку доводів апеляційної скарги прокурора, виправданого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та прохали виправдувальний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 17, 22 КПК України провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їх правових позицій, вони мають рівні права по збиранню і поданню доказів.
Обов`язок доведення винуватості особи лежить саме на стороні обвинувачення.
При цьому відповідно до положень ст. 62 Конституції України таке обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, або доказах здобутих незаконним шляхом.
Виходячи з даних вимог закону, суд обгрунтовано виправдав ОСОБА_9 за недоведеністю наявності в його діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України .
Досудовим слідством ОСОБА_9 інкримінувалося керування автомобілем та порушення правил дорожнього руху, що призвело до травмування потерпілого ОСОБА_7 . Однак доказів, які з достовірністю стверджували це суду надано не було.
Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_9 сторона обвинувачення в суді першої та апеляційної інстанції посилалася на показання потерпілого ОСОБА_7 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, дані висновку судово-медичної експертизи №627 від 17.06.2013 року відповідно до якого в потерпілого виявлені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, дані протоколів слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та дані висновку судової авто технічної експертизи №179 від 10.06.2014 року, зокрема в частині варіанту події ДТП згідно показів потерпілого ОСОБА_7 .
Заперечуючи висунуте обвинувачення ОСОБА_9 суду пояснив, що в темний час доби рухався на автомобілі по вул.Горького в м.Комсомольську зі швидкістю приблизно 50 км/год. В районі неосвітленого перехрестя з вулицею Дніпровською на правому узбіччі знаходилася велика купа землі та кущі, які обмежували оглядовість. Під`їжджаючи до зазначеного місця та скидаючи швидкість для повороту праворуч, ОСОБА_9 помітив як від зазначених кущів стрімко та несподівано відділилася темна фігура в бік проїжджої частини. Настенко натиснув на гальма і відразу ж відбулося зіткнення, потерпілий впав на капот автомобіля та головою розбив лобове скло.
Між тим, потерпілий ОСОБА_7 під час допиту в суді першої інстанції стверджував, що на момент ДТП він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, а тому не зміг зазначити суду з якого боку перетинав проїжджу частину дороги в момент ДТП. Припускав, що міг переходити її як з права наліво по ходу руху автомобіля ОСОБА_9 , так і з ліва направо. В подальшому в ході судового слідства потерпілий уточнив свої свідчення та показав, що очевидцем події ДТП була нині покійна його співмешканка ОСОБА_10 , яка розповіла йому, що перед ДТП він вийшов на проїжджу частину дороги з кущів, розташованих на правому узбіччі.
В ході апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що проїжджу частину дороги він переходив саме зліва на право по ходу руху автомобіля ОСОБА_9 , а наїзд автомобіля на нього стався в момент, коли він майже завершив переходити дорогу. Таку ж версію обставин дорожньо-транспортної пригоди, що сталася притримувався і прокурор в ході апеляційного розгляду.
Водночас, згідно даних протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та акту огляду технічного стану транспортного засобу від 18.04.2013 року встановлено, що в результаті ДТП транспортний засіб ОСОБА_9 отримав механічні пошкодження, в тому числі лакофарбового покриття переднього правого крила. Місце первинного контакту тіла потерпілого із транспортним засобом розташовано посередині арки правого переднього крила автомобіля, проте ні в ході досудового слідства, ні під час судового розгляду механізм утворення вказаного пошкодження не досліджувався та з`ясований не був.
Допитаний в ході судового слідства за клопотанням сторони обвинувачення судово-медичний експерт ОСОБА_11 , який проводив судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_7 , роз`яснив суду, що виявлені в потерпілого тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів, якими моголи бути виступаючі частини автомобіля, що рухався. Дослідивши фото таблиці до протоколу огляду місця ДТП, експерт роз`яснив, що місцем первинного контакту автомобіля із потерпілим могло бути праве крило із послідуючим завалюванням тіла на лобове скло. При цьому, враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень та траєкторію руху транспортного засобу не виключається можливість того, що безпосередньо перед наїздом потерпілий міг переміститися в правого узбіччя до проїжджої частини дороги, рухаючись при цьому спиною вперед, будучи повернутим правим боком до автомобіля.
З урахуванням наведеного, наявних у справі суперечностей, що не були усунуті в ході досудового розслідування, самого висновку судової авто технічної експертизи для доведення вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України є явно недостатньо з огляду і на те, що висновки експертом надані в двох варіантах. А саме за варіантом розвитку події ДТП згідно показань ОСОБА_9 останній у даній дорожній обстановці не мав технічної можливості екстреним гальмуванням запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_7 та в даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_9 невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається.
За варіантом розвитку події ДТП згідно показань потерпілого ОСОБА_7 , який вказував, що рухався через проїжджу частину дороги відносно напрямку руху автомобіля зліва направо у даній дорожній обстановці водій ОСОБА_9 мав технічну можливість екстреним гальмуванням попередити наїзд на пішохода ОСОБА_7 , шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України та в даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_9 вбачаються невідповідності з вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.
Таким чином, в ході судового слідства стороною обвинувачення не доведено механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а тому судом першої інстанції обґрунтовано були застосовані положення ч.3 ст.62 Конституції України за змістом яких обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, доводи апеляційної скарги прокурора про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України не ґрунтуються на матеріалах справи, а тому задоволенню не підлягає.
Винесений судом першої інстанції виправдувальний вирок відповідає вимогам ст. 374 КПК України, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Комсомольського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а виправдувальний вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 01 квітня 2016 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3