Провадження № 11-кп/792/294/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 688/3845/16-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Шепетівського міськрайонного суду від 23 лютого 2017 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Данилова Балка Ульянівського району Кіровоградської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із іспитовим строком тривалістю 2 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України (періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання).
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 100000 (сто тисяч) грн. моральної шкоди.
Цивільний позов прокурора Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Шепетівської районної державної адміністрації до ОСОБА_10 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь Шепетівської районної державної адміністрації для зарахування в районний бюджет на рахунок перерахування комунальному закладу Шепетівської районної ради «Шепетівська центральна районна лікарня» витрати на стаціонарне лікування в Шепетівській ЦРЛ потерпілого ОСОБА_7 від злочину в сумі 30 492 грн. 32 коп.
Стягнуто в дохід держави з ОСОБА_10 витрати за проведення судових експертиз у сумі 4664 грн. 67 коп.
Долю речових доказів вирішено відповідно до положень ст.100 КПК України.
За вироком суду, 07 серпня 2015 року близько 14 год. 20 хв., ОСОБА_10 , керуючи власним автомобілем «Seat Toledo», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Миру у м. Шепетівці Хмельницької області зі сторони вул. Валі Котика у напрямку вул. Залізничної навпроти будинку, розташованого за адресою: проспект Миру, 46, м. Шепетівка, під час виконання повороту ліворуч, у напрямку будинку №44 по проспекту Миру м. Шепетівки, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, проявив неуважність, не увімкнув лівий покажчик повороту та не дав дорогу водію мопеда «Honda Dio» без реєстраційного номера під керуванням ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку, зі сторони вул. Залізничної у напрямку вул. Валі Котика та мав перевагу у русі, виїхав на зустрічну смугу руху, в результаті чого допустив зіткнення правою передньою боковою частиною автомобіля «Seat Toledo», д.н.з. НОМЕР_1 , та передньою правою кутовою частиною мопеда «Honda Dio».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини водія автомобіля "Sеаt Тоledo" ОСОБА_10 , водій мопеда «Honda Dio» ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: геморагічного забою скроневої долі лівої півкулі речовини головного мозку, рани на нижній губі та на підборідді; закритої травми грудної клітки та живота: перелому шостого ребра справа, розриву печінки, внутрішньочеревної кровотечі; відкритого внутрішньо суглобового перелому правої стегнової кістки, перелому правого надколінника, масивного пошкодження м`яких тканин правого стегна, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.

Невиконання ОСОБА_10 вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», 9.2 «б», 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, згідно яких:

-п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

-п. 2.3б «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

-п. 9.2 б «Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом, розворотом»;

-п. 9.4 «Подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50 - 100 м у населених пунктах і за 150 - 200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів»;

-п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

-п. 10.4 «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот»; - перебуває в прямому причинному зв`язку з вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, спричиненням ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить оскаржуваний вирок щодо нього скасувати та закрити провадження.

А в разі коли колегія суддів дійде іншого висновку, то змінити оскаржуваний вирок та скасувати призначене додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Свої вимоги аргументує істотними порушеннями норм кримінального процесуального законодавства, а саме:

-у витягу про кримінальне провадження не вказано прізвище процесуального прокурора, що ставить під сумнів усі процесуальні рішення слідчого;

-огляд місця події, слідчі експерименти з потерпілим та свідками, огляд речових доказів проведені з порушеннями норм КПК України, так як понятим не роз`яснено їх права та обов`язки, положення скутера на фото таблиці не відповідає план схемі;

-висновок СМЕ №510 від 09.11.2015 року ґрунтується на основі матеріалів справи, які слідчий експерту не передавав;

-протокол слідчого експерименту з потерпілим від 27.11.2015 року надрукований без відповідної чернетки із намірами, що свідчить про його неналежність;

-висновки експерта №№529а, 530а, 55а та 320а ґрунтуються на основі протоколу допиту ОСОБА_10 в якості свідка, що свідчить про їх недопустимість;

-показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 надавались останніми у стані алкогольного сп`яніння, а їх допит проводився через значний час після події (9 і 6 місяців відповідно);

-свідок ОСОБА_13 обставин ДТП описати в судовому засіданні не змогла та надавала суперечливі показання; а свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 моменту зіткнення не бачили;

-повідомлення про підозру затверджене прокурором Соболевською, яка не являється процесуальним прокурором у кримінальному провадженні.

Наголошує, що стороною обвинувачення не долучено до справи витяг з ЄРДР в якому б містилася інформація про участь у кримінальному провадженні таких процесуальних прокурорів як ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а тому всі їх процесуальні дії, на думку апелянта, є незаконними.

Зазначає, що порушення потерпілим ОСОБА_18 декількох пунктів правил дорожнього руху, які були визнані судом, і стали причиною події та тяжких наслідків, що настали.

Звертає увагу, що застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами не вмотивоване та безпідставне, оскільки автомобіль для обвинуваченого є джерелом доходу, а його дружина постійно хворіє та потребує медичного догляду у лікарні.

У поданому запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого, представник потерпілого вважає вирок суду законним та належним чином обґрунтованим, а апеляційну скаргу процесуального опонента безпідставною.

На переконання представника, судом при ухваленні вироку дотримано вимоги ст.374 КПК України, зокрема, належним чином сформульовано обвинувачення, яке визнано доведеним, об`єктивно та у повному обсязі досліджені всі докази, в тому числі і ті, на які посилається сторона захисту, яким надана відповідна правова оцінка і які у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги, доводи учасників апеляційного провадження, обговоривши і перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні, доведеності та переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_10 , суд першої інстанції обґрунтував його доказами, які були досліджені в ході судового розгляду та відповідають вимогам належності та допустимості.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підставно ґрунтуються на:
- показаннях потерпілого ОСОБА_7 про те, що обвинувачений ОСОБА_10 , керуючи автомобілем в зустрічному напрямку зі сторони вул. В. Котика, раптово виїхав на його смугу руху, без ввімкнутого покажчика лівого повороту, що призвело до ДТП;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який був очевидцем ДТП, та у судовому засіданні місцевого суду підтвердив, що зіткнення сталося за вказаними потерпілим обставинами;
-показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_19 , які хоча очевидцями самої ДТП не були, однак були свідками події після зіткнення, в тому числі щодо обставин розташування автомобілів на проїжджій частині, характеру отриманих ними ушкоджень, що повністю узгоджується із показаннями потерпілого;
- даними, зафіксованими у протоколах огляду речових доказів з фото таблицями до них від 08.08.2015 року, в яких зафіксовані пошкодження транспортних засобів;
-даними, зафіксованими у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та місця події, схеми ДТП, з яких вбачається розташування транспортних засобів на проїжджій частині, характер пошкоджень та слідова інформація, що залишилась після їх зіткнення, яка вказує на те, що зіткнення транспортних засобів сталося на смузі руху потерпілого;
- даними, що містяться в протоколах проведення слідчого експерименту зі схемами та фототаблицями від 27.11.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , 24.06.2016 року за участю свідка ОСОБА_14 та 21.07.2016 року за участю свідка ОСОБА_12 , з яких слідує підтвердження факту порушення водієм автомобіля «Seat Toledo» під керуванням ОСОБА_10 правил дорожнього руху, що виразилися у не наданні дороги водієві мопеда, який мав перевагу в русі;

- даними, зафіксованими у висновках судових автотехнічних експертиз №530А від 26.01.2016 року та №320А від 02.09.2016 року, згідно з якими в ситуації, що склалась на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути зіткнення з зустрічним мотоциклом шляхом виконання вимог п.10.4 ПДР України. Невиконання обвинуваченим вказаних вимог ПДР, з технічної точки зору, призвели до ДТП;

- даними, зафіксованими у висновку судово-медичної експертизи №510 від 09.11.2015 року, згідно з якими внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження тяжкого ступеня тяжкості.

Наведені докази є взаємопов`язаними та узгоджуються між собою, не містять суперечностей, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності. Саме тому місцевим судом було враховано показання потерпілого ОСОБА_7 щодо обставин ДТП.
Показання ж обвинуваченого ОСОБА_10 щодо непричетності до ДТП, та винуватості у події потерпілого, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, та не спростовують встановлені судом фактичні обставини злочину, а тому правомірно відкинуті місцевим судом.
Доводи автора апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги порушення потерпілим ряду вимог ПДР, якими повинен був керуватися ОСОБА_7 в ситуації що склалась на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, а також те, що саме транспортний засіб потерпілого зіштовхнувся з автомобілем обвинуваченого, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки згідно з даними висновку автотехнічних експертиз №529А та №55А в умовах даної пригоди потерпілий не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем під керуванням обвинуваченого, шляхом своєчасного застосування гальмування і зупинки свого мотоцикла до лінії руху автомобіля з моменту виникнення небезпеки, тобто його дії не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із ДТП.
Не заслуговують на увагу твердження захисту щодо невідповідності та неналежності таких доказів у справі, як протоколів огляду місця події, слідчих експериментів з потерпілим та свідками, огляду речових доказів, так як вони не ґрунтуються на матеріалах справи. Потерпілий та свідки в судовому засіданні місцевого суду розповіли про всі обставини, очевидцями яких вони були, та підтвердили правильність їх відображення у відповідних протоколах. Вказані документи відповідають формі їх складання та не містять жодних суперечностей.

Не встановила колегія суддів жодних істотних порушень при проведенні експертних досліджень №№529а, 530а, 55а та 320а, вихідні дані яких бралися з належних і допустимих доказів, а саме показань потерпілого, протококів огляду місця події, транспортних засобів та інших письмових матеріалів кримінального провадження.

Та обставина, що до вихідних даних входили і показання ОСОБА_10 надані ним у якості свідка, не може ставити під сумнів достовірність та законність проведення експертних досліджень, адже отримані показання одержані органами досудового розслідування у встановлений законом спосіб.

Не знайшло свого підтвердження в ході апеляційного розгляду і твердження сторони захисту про те, що прокурори ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , не являються процесуальними прокурорами у кримінальному провадженні. Відповідно до постанови заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури від 05.01.2016 року вказані прокурори входять до групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Інші доводи захисту, які викладені в апеляційній скарзі, ретельно перевірені місцевим судом, з наданням їм відповідної оцінки, з якою погоджується колегія суддів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що твердження апеляційної скарги сторони захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є голослівними, оскільки перевіреними матеріалами кримінального провадження не підтверджуються.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження, та з кваліфікацією його дій за ч.2 ст.286 КК України.
Призначене ОСОБА_10 покарання, як основне так і додаткове, відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст.65 КК України та Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (із наступними змінами та доповненнями).

Зокрема, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , врахував конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер і ступінь його суспільної небезпеки, сукупність всіх даних, які характеризують його особу, та призначив мінімальне основне покарання, як за видом так і за розміром, визначене в санкції ч.2 ст.286 КК України, з послідуючим звільненням від його відбування на підставі положень ст.75 КК України.

Грубе порушення ОСОБА_10 Правил дорожнього руху України, яке спричинило негативні наслідки потерпілому ОСОБА_7 у виді отриманих тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, давало право місцевому суду призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Посилання захисту на ту обставину, що призначене додаткове покарання ОСОБА_10 унеможливить йому здійснювати належний догляд за своєю дружиною, яка постійно хворіє, позбавлене будь-яких обґрунтованих підстав щодо неможливості здійснення піклування за дружиною без права керування транспортними засобами.

Сімейні обставини також не дають підстав для призначення обвинуваченому покарання без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки не впливають на ступінь тяжкості скоєного ним злочину.

Додаткове покарання у даному випадку, яке призначене ближче до мінімальних меж, на переконання колегії суддів, є необхідним засобом стимулювання виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових злочинів і підстав для його скасування не вбачається.

Жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законний, обґрунтований вирок при перевірці судового рішення в апеляційному порядку не виявлено, тому в задоволенні вимог поданої апеляційної скарги слід відмовити та залишити рішення місцевого суду без змін.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2017 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .