печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні №0000409 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В :
в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Державної фіскальної служби Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про обрання підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000409 від 17.19.2014, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також за фактом вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 190, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що службові особи ПАТ «Міський комерційний банк» (код за ), у т.ч. Президент банку ОСОБА_7 та Голова правління банку ОСОБА_9 , у 2013-2014 роках, діючи за попередньою змовою між собою, використовуючи ряд підконтрольних комерційних структур та фізичних осіб, діючи умисно, з метою виведення активів з банку, шляхом укладення низки договорів з підприємствами, що мають ознаками фіктивності, та перерахування коштів на рахунки підконтрольних їм юридичних осіб заволоділи коштами банку в особливо великих розмірах.
Так, в результаті неправомірної видачі банком кредитних коштів за кредитним договором підприємству ТОВ «Ріл-Мейд» заподіяно збитки ПАТ «Міський комерційний банк» в сумі 90,1 млн грн.
Як наслідок, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та невстановленими особами ПАТ «Міський комерційний банк» вчинено заволодіння коштами ПАТ «Міський комерційний банк» в сумі 90,1 млн грн., що більш як в шістсот разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є особливо великим розміром.
У подальшому ОСОБА_7 замаскував злочинний спосіб походження коштів, одержаних внаслідок організації вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України - заволодіння коштами банку шляхом видачі кредиту фіктивному ТОВ «Ріл Мейд», та джерел походження незаконних доходів, надавши їм вигляд отриманого прибутку від здійснення продажу земельних ділянок на підприємство з ознаками фіктивності ТОВ «Мисливські стежки України» в сумі 76 643 433 грн., що є особливо великим розміром.
Згідно з висновком експерта №312/16 за результатами проведення судово-економічної експертизи від 21.12.2016 висновки довідки від 31.10.2016 (вихідний номер № 30-44515/16 від 17.11.2016) в частині нанесення ПАТ «Міський комерційний банк» збитків в сумі 90 100 000,00 грн за період 01.08.2013-03.12.2013 в результаті видачі грошових коштів за кредитним договором підприємству ТОВ «Ріл Мейд» за умови недійсності (фіктивності) операцій з ТОВ «Ріл Мейд».
Орган досудового розслідування вказує, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.
30.12.2016 складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_7
30.12.2016 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України ОСОБА_7 , громадянину України, уродженцю м. Магадан, РФ, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимому та відповідно до вимог ст. ст. 111, 112, 278 КПК України направлена його копія.
16.02.2017 р. у зв`язку з отриманням 20.01.2017 р. відомостей із посольства Латвійської республіки про отримання ОСОБА_7 посвідки на проживання та задеклароване місце проживання в Латвії: АДРЕСА_2 , за вказаною адресою відповідно до вимог ст.ст. 42, 111, 112, 278 КПК України направлена копія повідомлення про підозру.
04.01.2017 ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук.
12.01.2017 отримано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
26.01.2017 Департаментом захисту економіки НП України на підставі доручення слідчого заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук».
24.03.2017 отримано відомості з РА Укрбюро Інтерполу про те, що Генеральним Секретаріатом Інтерполу опубліковано червоне повідомлення Інтерполу щодо міжнародного розшуку ОСОБА_7 .
Посилаючись на наявність підстав, визначених ч. 6 ст. 193 КПК України, зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, наразі переховується від правосуддя, у зв`язку з чим оголошений в міжнародний розшук, та у зв`язку з чим жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний забезпечити його належну процесуальну поведінку, орган досудового розслідування ставить питання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Заслухавши думку прокурора та слідчого в обґрунтування доводів і вимог клопотання, захисників, які просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на недотримання органом досудового розслідування вимог ст.ст. 42, 135, 276-278 КПК України в частині вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру, внаслідок чого останній не набув статусу підозрюваного в кримінальному провадженні, вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до п. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.
Слідчим суддею встановлено, що клопотання органу досудового розслідування про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно положень ч. 6 ст. 193 КПК України, неодноразово було предметом судового розгляду.
Так, ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2017 р. та від 22.03.2017 р. відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до положень глави 18 КПК України запобіжний захід, як один із видів забезпечення заходів кримінального провадження, може бути застосований відносно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого.
Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42цього Кодексу.
Статтею 278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно з ч. 1 ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Відмовляючи в задоволенні клопотання органу досудового розслідування про застосування до ОСОБА_7 вказаного запобіжного заходу, слідчі судді виходили з того, що матеріали за клопотанням органу досудового розслідування не містили визначених ст.ст. 135-136, 276-279 КПК України доказів на підтвердження факту здійснення ОСОБА_7 повідомлення про підозру, оскільки повідомлення про підозру було надіслано ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де він на той час вже не проживав. Відповідно, визначених ст. 136 КПК України доказів, про отримання ОСОБА_7 вказаного повідомлення про підозру матеріали клопотання органу досудового розслідування не містили.
Згідно доводів клопотання після отримання органом досудового розслідування інформації з Посольства Латвійської Республіки в Україні, згідно якого 13.09.2016 року ОСОБА_7 було видано посвідку на проживання зі строком дії до 23.09.2021 року, адреса місця проживання в Латвії: АДРЕСА_2 , за вказаною адресою 16.02.2017 р. рекомендованим листом надсилалась копія повідомлення про підозру.
Згідно ч. 7 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а за відсутності такого за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.
Відповідно до ст.ст. 9-10 Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах, ратифікований Законом України № 452/95-ВР від 22.11.95 р., запитувана установа здійснює вручення документів відповідно до правил, які діють в її державі, якщо документи, що підлягають врученню, складені на її мові або забезпечені
засвідченим перекладом. У тому випадку, коли документи складені не на мові запитуваної Договірної Сторони або не забезпечені перекладом, вони вручаються одержувачу, якщо він згоден добровільно їх прийняти. У клопотанні про вручення повинні бути вказані точна адреса одержувача та найменування документа, який підлягає
врученню. Якщо вказана в клопотанні адреса виявилася неповною, запитувана установа згідно з законодавством своєї держави вживає заходи для встановлення точної адреси. Підтвердження вручення документів оформлюється відповідно до правил, які діють на території запитуваної Договірної Сторони. У підтвердженні повинні бути вказані час та місце вручення, а також особа, якій вручено документ.
Так, при встановленні обставин щодо вручення підозри ОСОБА_7 за адресою місця проживання в Латвійській Республіці встановлено, що вказане повідомлення про підозру направлено без дотримання вимог Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах, а відтак сторона обвинувачення не вжила всіх передбачених процесуальним законом заходів для вручення підозри ОСОБА_7 за вказаною адресою.
Право на справедливий судовий розгляд, передбачене статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду і встановлені ним факти та обставини носять обов`язковий характер (рішення «Салов проти України» від 06.09.2005). Окрім того, щодо преюдиціальності судових рішень, які набрали законної сили, Верховний Суд України, як найвищий судовий орган у системі судів загальної юрисдикції, неодноразово висловлювався про обов`язковість прийняття судом, що розглядає справу, тих доказів та фактичних даних, які раніше були встановлені судовим рішенням у будь-якій іншій справі, що набрали законної сили.
Будь-яких нових доказів, визначених ст.ст. 135-136, 276-279 КПК України, на підтвердження факту здійснення ОСОБА_7 повідомлення про підозру, хоча б в спосіб передбачений КПК України для вручення повідомлень, надані слідчому судді матеріали за клопотанням органу досудового розслідування знову не містять
Оскільки органом досудового розслідування не представлено доказів на підтвердження факту набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного в кримінальному провадженні у слідчого судді відсутні правові підстави для задоволення клопотання слідчого про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно положень ч. 6 ст. 193 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 135,136, 182, 187, 188, 189, 190, 183, 193, 276-279 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
клопотання старшог о слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні №0000409 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1