Справа № 204/5112/16-к
Провадження № 1-в/204/27/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
16 січня 2017 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника установи ОСОБА_5
представника установи ОСОБА_6
представника установи ОСОБА_7
особи, відносно якої
розглядається заява ОСОБА_8
при розгляді у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі заяви лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
30 листопада 2016 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 .
Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 01.02.2013, ОСОБА_8 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення у стані неосудності суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.115 КК України. До ОСОБА_8 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, оскільки він вважає, що його підзахисний на теперішній час є здоровим та не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. ОСОБА_8 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження відносно нього, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, симулював психічне захворювання, внаслідок чого до нього були застосовані примусові заходи медичного характеру. При обговоренні клопотання заявив про необхідність проведення саме повторної стаціонарної судово-психіатричної експертизи.
ОСОБА_8 підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні клопотання.
Представники ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 просили відмовити в задоволенні клопотання, оскільки, згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 01.08.2016 та більш ранніх за часом висновків, ОСОБА_8 страждає на хронічне психічне захворювання і потребує продовження примусових заходів медичного характеру, підстав для призначення експертизи за чинним законом немає.
Заслухавши думку учасників процесу, обговоривши подану заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.3 ст.514 КПК України розгляд питання про продовження примусових заходів медичного характеру здійснюється у передбаченому статтею 512 КПК України порядку.
Згідно ч. 1 ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється згідно із загальними правилами КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 242 КПК України, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Положеннями ст. 242 КПК України встановлено вичерпний перелік підстав обов`язкового проведення експертизи, зокрема, в разі визначення психічного стану підозрюваного за наявностю відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.
Згідно з положенням ст. 509 КПК України, передбачено залучення експерта для проведення психіатричної експертизи лише стосовно особи, щодо якої є підстави вважати, що вона під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. А також, у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи, може бути проведена стаціонарна експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців.
Отже, кримінальний процесуальний закон передбачає можливість залучення експерта для проведення психіатричної експертизи або направлення до медичного закладу особи, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, тобто такою особою фактично є особа, що підозрюється або обвинувачується у вчиненні суспільно небезпечного діяння.
З огляду на наведене, КПК України не передбачає можливості направляти осіб, відносно яких призначено примусові заходи медичного характеру, до відповідного медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи.
Крім того, відповідно до п.1 Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 397 від 08.10.2001 «Порядок проведення судово-психіатричної експертизи», судово-психіатрична експертиза (надалі - експертиза) призначається органами досудового слідства та суду і проводиться за їх відповідним рішенням з метою відповіді на питання, що виникають під час провадження адміністративних, кримінальних та цивільних справ з приводу психічного стану особи. Відповідно до п.6 зазначеного Наказу, повторною є експертиза, яка призначається, якщо висновок первинної експертизи суперечить матеріалам справи, викликає сумніви щодо його правильності і визнаний органами дізнання, слідчим, прокурором, судом необґрунтованим. Призначення повторної експертизи повинно бути мотивоване, а її проведення доручається іншому більш кваліфікованому складу експертів.
За п.8 Наказу, особа, відносно якої судом вирішено питання щодо призначення примусових заходів медичного характеру, не може бути об`єктом психіатричної експертизи.
Таким чином, посилання захисника на необхідність і можливість призначення та проведення як стаціонарної судово-психіатричної експертизи, так і повторної стаціонарної судово-психіатричної експертизи, є необгрунтованими та такими що суперечать діючому законодавству.
Надаючи оцінку твердженням захисника на існування сумнівів у наявності психічної хвороби у ОСОБА_8 , як на підставу для проведення експертизи, суд приходить до наступного.
Відповідно до п.21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 N 7, враховуючи специфіку справ про застосування примусових заходів медичного характеру, їх продовження, зміну чи скасування (припинення), зумовлену станом психічного здоров`я людини, судам належить без зволікання вирішувати питання про призначення цих справ до розгляду й оперативно їх розглядати. При розгляді справи про продовження, зміну або скасування (припинення) застосування примусових заходів медичного характеру суд, за наявності сумніву в правильності висновків комісії лікарів-психіатрів, може викликати в судове засідання представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надавав особі психіатричну допомогу, а за потреби - призначити судово-психіатричну експертизу. Суди повинні мати на увазі, що у справах про продовження, зміну або скасування (припинення) примусових заходів медичного характеру повідомлення про день і місце судового розгляду представника адміністрації психіатричного закладу і самої особи, щодо якої вирішується таке питання, є обов`язковим.
Позиція ОСОБА_8 та його захисника полягає в тому, що ОСОБА_8 під час проходження психіатричної екпертизи симулював захворювання. Аналізуючи фактичні обставини справи, що наразі є предметом розгляду в суді, з`ясувавши думку учасників процесу, зокрема, вислухавши пояснення лікарів-психіатрів, дослідивши письмові матеріали справи, зокрема, Акт стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи №415 (аркуші особової справи 128-133), встановлено наявність у ОСОБА_8 психічної хвороби. Експерт ОСОБА_9 при проведенні іншого дослідження, наявного в матеріалах справи (а.с.83-92), ініційованого стороною захисту, та дослідженого судом, також прийшов до висновку про наявність у ОСОБА_8 психічного захворювання, висловивши лише позицію щодо доцільності зміни типу установи надання примусової медичної допомоги. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №848 (а.с.3-5), ОСОБА_8 страждає на психічне захворювання просту форму шизофренії. З пояснень представників лікарні ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та голови комісії ОСОБА_11 , діагноз психічної хвороби, зазначений в акті, повністю підтверджений. Наявність психічної хвороби додатково підтверджено висновком за результатами клініко-експертної оцінки надання медичної допомоги ОСОБА_8 від 28.12.2016. Незгода захисника та особи, відносно якої вирішується питання про можливість продовження примусових заходів медичного характеру, які не є фахівцями в області психіатрії, з наявністю психічної хвороби у ОСОБА_8 , враховуючи те, що наявність такої психічної хвороби підтверджувалася висновками експертів, а також висновком комісії лікарів-психіатрів та поясненнями лікарів-психіатрів безпосередньо у судовому засіданні, не є підставою для виникнення у суду сумнівів щодо наявності у особи психічної хвороби та не може бути підставою для призначення психіатричної експертизи.
З огляду на викладене, заявлене клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 242, 332,369-372, 509, 512, 514 КПК України, суд, -
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про призначення у відношенні ОСОБА_8 стаціонарної судово-психіатричної експертизи відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1