АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1556/2016 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 0007222 відносно обвинуваченого за ч.2 ст. ст. 186 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Капустине Шполянського р-ну, Черкаської обл.,

зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.02.2004 Шполянським районним судом Черкаської області ч.4 ст. 185, ч.3 ст. 186, ст. 70 КК України, зміненим 18.05.2004 Апеляційним судом Черкаської області на 6 років позбавлення волі;

- 29.05.2007 Шполянським районним судом Черкаської області, зміненим 07.08.2007 Апеляційним судом Черкаської області за ст. 395, ч.2 ст. 187, ст. 71 КК України на 9 років позбавлення волі із конфіскацією майна, звільненого 05.02.2014 умовно-достроково на невідбутий термін 2 роки 18 днів.,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 10 місяців.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 29.05.2007, зміненого ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 07.08.2007, остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 29.07.2015 близько 00 год. 30 хв., знаходячись неподалік магазину «Сільпо» за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 3, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито заволоділи майном ОСОБА_9 , а саме телефоном «Соні Еріксон С 905» вартістю 850 грн. та грошима у сумі 150 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 1000 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання і призначити йому за ч.2 ст. 186 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ч.1 ст. 71 КК України у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Вказує, що судом не враховано те, що хоча він раніше судимий, однак став на шлях виправлення та був офіційно працевлаштований.

Також вказує, що у вироку відсутні дані, які б давали достатні підстави вважати, що він має нести максимальне покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який проти неї заперечив, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватостіОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних та належним чином досліджених доказах у судовому засіданні, є правильними, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України, як повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством , яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, є правильною, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.
.
Покарання ОСОБА_6 призначено судом у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, і є правильним.

Суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, особу винного, який раніше судимий, не одружений, не працює, на спеціальних обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується формально посередньо, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і правильно призначив йому покарання у виді 5 років 10 місяців позбавлення волі та на підставі ч.1 ст. 71 КК України остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі, з яким колегія суддів погоджується, як з необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що він був офіційно працевлаштований, до уваги колегії суддів не беруться, оскільки документально нічим не підтверджені, а доводи про те, що він став на шлях виправлення, не відповідають матеріалам кримінального провадження, оскільки будучи двічі засудженим та звільненим умовно-достроково на певний невідбутий термін, він двічі вчиняв корисливі злочини в період іспитового строку.

Таким чином, з урахуванням особи ОСОБА_6 , підстав для застосування пом`якшення йому покарання, про що він просить в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4