Дата документу 22.12.2016

Справа № 334/9421/15-к
Провадження № 1-кп/334/254/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0004221 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Інтернаціональне Целіноградської області Казахстан, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, який працює чистильником в ПАТ "Укрграфіт", зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.05.2009р. Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ст.. 185 ч.3, 186 ч.2, 190 ч.2 КК України до 4 р. 6 міс. позбавлення волі. 16.02.2011р. зазначений вирок в частині засудження за ст.. 186 ч.2 КК України скасовано апеляційним судом Запорізької обл.., дії перекваліфіковані за ст.. 186 ч.4 КК України та призначене покарання із застосуванням ст.. 69 КК України та на підставі ст.. 70 КК України призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;

- 08.02.2012р. Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ст.. 186 ч.2, 185 ч.2, 70 КК України засуджений до 4 років позбавлення волі, зазначене покарання поглинуте покаранням за вироком апеляційного суду Запорізької обл.. від 16.02.2011р. та остаточно призначене покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Звільнився 11.11.2014 р. по закінченню строку покарання;

- 15.06.2015р. Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ст.. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.. 75, 76, звільнений з іспитовим строком на 3 роки.

- утримується від вартою в СІЗО № 10 м.Запоріжжя з 10.09.2015р.;

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.2, ст. 15 ч.3, ст. 190 ч.2 КК України,

В С Т А НО В И В :
ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив аналогічні злочини.

Так, ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, повторно, розробили злочинний план, відповідно до якого невстановлена слідством особа 04.09.2015р., близько о 00:20 год., зателефонувала з мобільного телефону на стаціонарний телефон, розташований по АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , та повідомила останній, що її син, знаходиться в міліції за підозрою у скоєнні злочину. За не притягнення до кримінальної відповідальності її сина, ОСОБА_6 , необхідно передати грошові кошти.

Після цього, ОСОБА_6 , за вказівкою невстановленої особи знаходилась за місцем свого мешкання, де дочекавшись ОСОБА_5 , добровільно передала йому грошові кошти в сумі 3000 грн., за не притягнення її сина до кримінальної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_5 заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 3000 грн., заподіявши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім того, ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, повторно, розробили злочинний план, відповідно до якого невстановлена слідством особа 07.09.2015р., близько о 19:00 год., зателефонувала з мобільного телефону на стаціонарний телефон, розташований по АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_7 , та повідомила останній, що її син побив чоловіка, та останній перебуває у лікарні. За не притягнення до кримінальної відповідальності її сина, ОСОБА_7 необхідно передати грошові кошти. Після цього ОСОБА_7 , за вказівкою ОСОБА_5 , вийшла з приміщення своєї квартири, та знаходячись біля будинку АДРЕСА_4 , повинна була передати йому грошові кошти в сумі 1000 доларів США, але з причин, що не залежали від волі ОСОБА_5 , останній не довів злочин до кінця, оскільки був затриманий працівниками міліції при передачі грошей.

В судовому засіданні, ОСОБА_5 свою вину, в скоєнні кримінальних правопорушень, визнав у повному обсязі, суду пояснив, що вчиненні ним злочини повно викладені в обвинувальному акті.

Зазначив, що він добровільно відшкодував потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 3000 гривень.

Адвокат обвинуваченого, надала до суду заяву потерпілої ОСОБА_8 , у якій остання зазначила, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого вона не має, оскільки матеріальна шкода у розмірі 3000 гривень їй відшкодована у повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Потерпілою ОСОБА_6 заявлений цивільний позов в розмірі 3000 грн.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, цивільний позов не заявляла та не має до обвинуваченого ніяких претензій.

Показання обвинуваченого підтверджуються фактичними обставинами справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, враховуючи згоду учасників судового процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, учасникам кримінального провадження, роз`яснено щодо правильності розуміння зазначеними особами змісту цих обставин, добровільності такої позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 доведена повністю, та його дії суд кваліфікує за ст. 190 ч.2 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, та за ст. 15 ч.3, ст. 190 ч.2 КК України, як незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, не доведене до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України, не встановлено.

ОСОБА_5 , має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, на обліку психіатра чи нарколога не перебуває.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд врахував, що обвинуваченим, скоєно умисні злочини середньої тяжкості, матеріальну шкоду потерпілій відшкодовано повністю, той факт, що він раніше судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, злочини вчинив в період іспитового строку, враховує обставини, що пом`ягчують і обтяжують покарання, та виходить з того, що призначене покарання, має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, тяжких наслідків від його дій не наступило.

З урахуванням предмета посягання, характеру діяння, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують поведінку винного до скоєння злочину, обставин, безпосередньо пов`язаних із вчиненням злочину, що характеризують поведінку винного після вчинення злочину, а також індивідуальних особливостей особистості: стать, вік, стан здоров`я, сімейний стан, спосіб життя, - суд приходить до висновку про можливість призначення покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України суд вважає за необхідне частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_5 невідбуте покарання за вироком Орджонікідзевського районного судом м.Запоріжжя від 29.04.2015 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 3000 гривень задоволенню не підлягає.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст..100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-370, 373-374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ :

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 190 ч.2 та ст.15 ч. 3, ст.190 ч.2 КК України та призначити йому покарання:

-за ст. 190 ч. 2 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі,

-за ст. 15 ч.3, ст. 190 ч.2 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного судом покарання частково приєднати не відбуте ним покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15.06.2015р. та остаточно призначити до відбуття покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою в Запорізькому СІЗО № 10.

Відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зарахувати у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 10.09.2015 р. по 22.12.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Строк відбування покарання відраховувати з 10.09.2015 р. по день постановлення вироку 22.12.2016 року.
Речові докази: мобільний телефон "Нокіа 6233" в корпусі чорного кольору та сім-карту мобільного оператора "Лайф", які переданий не зберігання до камери схову Ленінського РВ ЗГУ УМВС України в Запорізькій області квитанція № 736 від 10.10.2015р., який належить ОСОБА_5 повернути власнику за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1