Ухвала
іменем України
19 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області й ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 07 лютого 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001616,
в с т а н о в и л а:
Вироком Балаклійського районного суду Харківської області

від 23 травня 2016 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Червоний Донець Балаклійського району Харківської області, громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
засуджено за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна яке є його власністю.
Також вказаним вироком задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 на її користь в якості матеріальних збитків3584 грн 41 к та в якості компенсації маральної

шкоди 500000 грн. Крім того цим же вироком вирішено долю речових доказів та витрат у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07 лютого 2016 року вирок щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Як вбачається з копій судових рішень, ОСОБА_4 засуджено за злочин вчинений за таких обставин.
21 жовтня 2015 року близько 18 год 20 хв ОСОБА_4 знаходячись у будинку приватного домоволодіння за місцем проживання свого

знайомого ОСОБА_6 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , маючи раптово виниклий умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, переслідуючи корисливу мету - викрадення грошових коштів та коштовного майна потерпілого у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем через програш грошових коштів в азартні ігри, в ході конфлікту, виниклого на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_6 , та бажаючи їх настання, з метою заволодіння майном, наніс удар кулаком правої руки по голові ОСОБА_6 з лівої частини. Останній, відчувши реальну загрозу своєму здоров`ю в свою чергу пішов на кухню, де взяв у праву руку та приніс до кімнати кухонний ніж, який ОСОБА_4 у нього одразу вибив ногою з руки, який впав на підлогу. Потім засуджений, використовуючи складений ніж, який приніс із собою, наніс потерпілому декілька ударів в область тулубу, після чого останній розвернувся до нього обличчям і ОСОБА_4 продовжив свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів, наніс численні удари ножем в область шиї та голови ОСОБА_6 , від яких останній впав на підлогу на спину.
У цей час у ОСОБА_4 випав ніж з правої руки на підлогу. Тоді він підняв з підлоги кухонний ніж, який з кухні приніс ОСОБА_6 та став вже ним наносити удари по тулубу потерпілого. Від ударів ніж зламався, а саме лезо від`єдналось від рукоятки ножа. При цьому ОСОБА_6 намагався чинити опір, руками захищаючись від ударів ножа та хапаючись за лезо ножа долонями обох рук. В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 проникаючу різану рану на шиї справа в середній треті з пошкодженням судинно-нервового пучка справа та трахеї справа,

2 проникаючі колото-різані поранення на задній поверхні грудної клітини зліва з пошкодженням лівої легені та з крововиливом в ліву плевральну порожнину, проникаюче колото-різане поранення на животі справа з пошкодженням печінки та з крововиливом в брюшну порожнину, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, також 2 різані рани в висковій ділянці голови справа,

2 різані рани в скуловій ділянці справа, різану рану на правій брові, по одній різаній рані верхньої на нижньої повік правого ока, 2 різані рани на правому крилі носа, 2 різані рани на верхній губі, різану рану біля правого вуха, різану рану на правому вусі, різану рану на підборідді справа, різану рану в висковій ділянці голови зліва, різану рану в скуловій ділянці зліва, різану рану на підборідді зліва, 2 різані рани на шиї справа, 4 різані рани на передній правій поверхні живота, 5 різаних ран на передній лівій поверхні живота, 2 різані рани на 4-му і 5-му пальцях правої кисті, різану рану

між 1-м і 2-м пальцями лівої кисті, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також садно в висковій ділянці голови справа, 8 саден в скуловій ділянці справа, 2 садна на правому крилі носа, 5 саден на підборідді справа, садно на лівій брові, 15 саден на шиї справа, садно на грудній клітині зліва, 27 саден на передній правій поверхні живота, 5 саден на передній лівій поверхні живота, 10 саден на пальцях правої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, заволодів належним ОСОБА_6 майном, на загальну суму на загальну суму 5743 грн 65 к., після чого з викраденими грошовими коштами та майном втік з місця скоєння злочину, звернувши викрадене на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд.
Не погодившись з постановленими щодо нього судовими рішеннями засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою зі змісту якої вбачається, що засуджений порушує питання про перегляд судових рішень щодо нього у зв`язку з неповнотою судового. Проте, зазначені обставини були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанцій та їм дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 433 КПК України, вони перегляду в касаційному порядку не підлягають, тому при розгляді доводів касаційної скарги засудженого колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами.

Як вбачається з вироку, свої висновки про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п.6 ч. 2 ст. 115 КК України за викладених у вироку обставин, доведено об`єктивними доказами, які перевірені у передбаченому законом порядку та є допустимими.
Зокрема, свої висновки суд першої інстанції обґрунтував дослідивши показання самого засудженого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .
Також судом проаналізовано письмові докази у справі, якими підтверджується вина ОСОБА_4 , а саме:
явку з повинною ОСОБА_4 від 24 жовтня 2015 року;
протокол огляду місця події та фототаблицю до протоколу від

22 жовтня 2015 року;
протоколи оглядів місця події від 24 жовтня 2015 року, проведеного за участю ОСОБА_4 та його захисника та фототаблицю до нього;
протокол проведення слідчого експерименту від 24 жовтня 2015 року;
Судом апеляційної інстанції зазначено, що зазначені та інші докази, наведені у вироку, в своїй сукупності свідчать про доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.
З зазначеним висновком погоджується і колегія суддів касаційного суду.
Доводи касаційної скарги пронеобґрунтованість вирішення цивільного позову та визначення судом розміру моральної шкоди, на думку колегії суддів, є непереконливими.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» та ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин.
Як вбачається з вироку відшкодування моральної шкоди потерпілій та молодшому брату потерпілого було визначено на засадах розумності, виваженості та справедливості з врахуванням глибини душевних страждань осіб, які тяжко переживають втрату ОСОБА_6 .
Крім того потерпіла ОСОБА_5 в суді першої інстанції пояснювала, що вона була опікуном ОСОБА_17 та є опікуном його молодшого брата ОСОБА_18 . Зазначила, що потерпілий був єдиною рідною людиною для ОСОБА_18 .. Останній дуже страждає та плаче після смерті потерпілого.
Таким чином суд касаційної інстанції погоджується з визначеним розміром моральної шкоди у розмірі 500000 грн.
Доводи засудженого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості є безпідставними.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Щодо покарання, яке призначено ОСОБА_4 то воно відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Його твердження, про те, що судом не в повній мірі враховано пом`якшуючі вину обставини та даними про його особу колегія суду касаційної інстанції вважає необґрунтованими.
Зі змісту вироку вбачається, що призначенні ОСОБА_4 покарання судом враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку в КВІ, у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, рішенням районної приписної комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 визнаний непридатним до військової служби у мирний час за станом здоров`я, обставини вчиненого злочину, ступінь суспільної небезпеки злочину, який згідноист.12 КК України за класифікацією злочинів відноситься до особливо тяжкого злочину, а також те, що від злочинних дій обвинуваченого настали тяжкі наслідки - смерть молодої людини, думку потерпілої ОСОБА_5 , яка наполягала на призначенні найсуворішого покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав з`явлення із зізнанням
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, з обвинувачення виключено посилання, що ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
На думку суду касаційної інстанції призначене ОСОБА_4 покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення за особо засудженого внаслідок його суворості у касаційній скарзі ОСОБА_4 не зазначено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а
Відмовити ОСОБА_4 у відкриті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Балаклійського районного суду Харківської області й ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 07 лютого 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3