Справа №: 671/734/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2017 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі : головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Волочиськ кримінальне провадження № 0000132 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попівці Волочиського району Хмельницької області, українця, громадянина України, торгового агента ТОВ «Космопростір», одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, із середньою освітою, раніше не судимий, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 17 березня 2017 року, близько 20 години 40 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ-2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі в с. Чухелі Волочиського району по вул. Радянська, у напрямку від с. Богданівка Волочиського району до с. Лонки Волочиського району, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, вчасно не реагував на її зміну, а також у темну пору доби не обрав безпечної швидкості, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, поблизу магазину «Вікторія», який розташований за адресою: с. Чухелі Волочиського району по вул. Радянська, 64, після виникнення перешкоди групи людей, які стояли на правому краю дороги на його напрямку руху поблизу вищевказаного магазину, допустивши неуважність та не переконавшись у безпечності власних дій, під час зміни напрямку руху, не врахував ширини проїзної частини, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними, не давши дорогу зустрічному транспорту, виїхав на зустрічний напрямок руху, де допустив зіткнення із мотоциклом марки «ІЖ Планета 5», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку.

Таким чином, водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б», «д», 10.1, 11.1, 11.3, 12.2, 12.3, 13.4 Правил дорожнього руху України, зміст яких полягає в наступному: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п. 1.5.); для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п. 2.3 «б»); не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху (п. 2.3 «д»); перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п. 10.1); кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними. (п. 11.1); на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу (п. 11.3); у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги (п. 12.2); у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (п. 12.3); якщо зустрічний роз`їзд утруднений, водій, на смузі руху якого є перешкода чи габарити транспортного засобу, яким він керує, заважають зустрічному руху, повинен дати дорогу. На ділянках доріг, позначених знаками 1.6 "Крутий підйом" і 1.7 "Крутий спуск", за наявності перешкоди дати дорогу повинен водій транспортного засобу, що рухається на спуск (п. 13.4).
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла «ІЖ Планета 5» ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних саден на тілі, двох рваних ран на передній та зовнішній поверхні середньої третини лівої гомілки, поперечного перелому середньої третини лівої ліктьової кістки, перелому 5-ї кістки лівої кисті, поперечного перелому лівої стегнової кістки в нижній третині та поперечного перелому обох кісток лівої гомілки в середній третині. Згідно висновку СМЕ № 62 від 25.04.2017 тілесні ушкодження у вигляді двох рваних ран на лівій гомілці та перелому лівої великогомілкової кістки, за своїм характером являються тяжкими тілесними ушкодженнями як такі, що є небезпечними для життя в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу могли спричинити загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Тілесні ушкодження у вигляді переломів лівої кістки, п`ясної кістки лівої кисті, лівої стегнової кістки та лівої малогомілкової кістки, за своїм характером є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Садна на тілі ОСОБА_7 , за своїм характером, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_5 вищевказаних вимог правил безпеки дорожнього руху знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками отриманням ОСОБА_7 тяжких, середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у висунутому звинуваченні визнав повністю. Суду пояснив, що він, 17.03.2017, близько 20 години 40 хвилин, в темну пору доби, керуючи автомобілем ВАЗ-2106, по дорозі в с. Чухелі Волочиського району, поблизу магазину побачив на його смузі руху натовп людей. Він збавив швидкість і виїхав на зустрічну смугу руху, щоб об`їхати вказану перешкоду, після чого раптово почув звук удару і побачив блиск фар. Вийшовши із автомобіля, обвинувачений побачив, що збив мотоцикліста. Хтось із натовпу викликав карету швидкої допомоги, а ОСОБА_5 викликав поліцію.

Також обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні щиро покаявся у вчиненому.

Цивільний позов обвинувачений ОСОБА_5 визнає частково, погоджується на стягнення з нього на користь цивільного позивача моральної шкоди в розмірі 20 тисяч гривень.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився. Заслухавши думки учасників кримінального провадження, які вважали за можливе справу розглядати без ОСОБА_7 , суд вирішив за можливе здійснювати судовий розгляд без участі потерпілого, але за участю його законного представника ОСОБА_4 , та представника - ОСОБА_8 .

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 показала, що 17.03.2017 о 20:40 год. до її старшого сина зателефонували та повідомили про ДТП. Прибувши до місця події вона побачила свого сина ОСОБА_7 в дуже тяжкому стані. Карету швидкої допомоги чекали півтори години. Обвинувачений за цей час до потерпілого не підходив. Швидка доставляла її сина до лікарні ще дві години. Потерпілий переніс операції, після яких його психічний стан також погіршився. Дитина перебуває в депресії, втратила бажання жити через нестерпний біль. Також ОСОБА_7 пропустив навчання, не здавав іспити, не був на випускному, а тому не може здобувати вищу освіту, що також завдало останньому моральних страждань. Попереду у потерпілого ще три планові операції.

Також законним представником потерпілого ОСОБА_4 було, в інтересах її сина заявлено цивільний позов, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 06.06.2017 зазначено, що цивільна відповідальність обвинуваченого була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Провідна». Франшиза за даним договором складає 500 грн. Ліміт страхової відповідальності за шкоду завдану майну 100000 грн., за шкоду завдану здоров`ю 200000 грн. Відповідні заяви про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, здоров`ю та майну були подані до страхової компанії. Проте, на час подачі позову до суду грошові кошти не відшкодовані. Внаслідок ДТП ОСОБА_7 було завдано тяжких травм, було витрачено значні грошові кошти на проведення операцій, щоб зберегти травмовану ногу від ампутації, купувалось багато ліків, імплантати, проведено інше лікування. При цьому, процес лікування продовжується, а по його закінченню необхідна дороговартісна реабілітація. Крім того, велика кількість грошових коштів була виплачена неофіційно, без документального їх оформлення. Чеками підтверджується лише сума в розмірі 44846 грн., які законний представник потерпілого витратила безпосередньо на необхідні ліки та імплантати. Вказані кошти ОСОБА_4 просить стягнути із страхової компанії.

Разом з тим, окрім матеріальної шкоди, потерпілому була завдана і моральна шкода, яку вона оцінює в 97242,3 грн. З них, 2242,3 грн. просить стягнути з страхової компанії, а 95000 грн. з обвинуваченого.

Представник цивільного відповідача ПАТ «СК «Провідна» в судове засідання не з`явився, проте направив письмові заперечення, в яких проти пред`явленого до них позову заперечив, справу просив слухати у його відсутності.

Суд, враховуючи визнання вини обвинуваченим, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись допитами обвинуваченого та законного представника потерпілого і дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що ОСОБА_5 , не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив, відтак відсутні сумніви, щодо добровільності і істинності позиції обвинуваченого з цього питання.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 , як особа, яка керувала транспортним засобом, 17 березня 2017 року порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий (а.к.п. 114), по місцю роботи характеризується з позитивної сторони (а.к.п. 115), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.к.п. 117-118). Судом також враховано характер та мотиви допущених ОСОБА_5 порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому суд вважає щире каяття останнього.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, ставлення обвинуваченого ОСОБА_5 до вчиненого, як такого, що розкаявся, майновий стан обвинуваченого, який працює, має на утриманні одну малолітню дитину (а.к.п. 116), суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якими кваліфіковано його діяння з випробуванням із встановленням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України та покладання обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_5 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

При цьому, суд враховує те, що злочин ОСОБА_5 вчинив без будь-яких обставин, які б обтяжували йому покарання, працює торговим агентом в ТОВ «Космопростір» і для цього йому необхідно керувати транспортним засобом, тому вважає за недоцільне призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При вирішенні цивільного позову у даному кримінальному провадженні, суд приймає до уваги п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», відповідно до якого, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Суд не бере до уваги заперечення представника цивільного відповідача ПрАТ «СК «Провідна» про передчасність цивільного позову в частині вимог до страхової компанії, оскільки право особи, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, до початку судового розгляду пред`явити позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також порядок вирішення цивільного позову, передбачені статтями 127 129 КПК України.
Право звернення потерпілого в суд з позовом до страхової компанії про стягнення відповідних сум у відшкодування певних витрат передбачене і Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Суд вважає, що при вирішенні цивільного позову у кримінальних провадженнях, пов`язаних із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мають враховуватись положення законодавства, яке визначає механізм страхового відшкодування та передбачає одночасну участь у справі, в яких мало місце страхування цивільно-правової відповідальності, і фізичної особи і страховика.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.
Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.
Так, як встановлено судом, потерпілий ОСОБА_7 у період з 18.03.2017 по 18.04.2017 у зв`язку з ДТП перебував на стаціонарному лікуванні у Волочиській ЦРЛ (а.с. 11-12).
В цей період, а також після виписки із лікарні, останньому було витрачено на лікування 44896 грн. 14 коп. на ліки, препарати та інші медичні засоби, пов`язані із відновленням здоров`я, що підтверджується товарними чеками, накладними (а.с.13-38, 67-79).
Крім того, у суду не виникає сумніву, що ліки та медичні засоби, які були придбані, використані ОСОБА_7 за призначенням. Крім того, докази цивільного позивача на підтвердження розміру матеріальної шкоди під час судового розгляду кримінального провадження ніким не оспорювались, а тому суд визнає їх належними та допустимими.

Цивільна відповідальність власника автомобіля «ВАЗ-2106» державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована в ПАТ «СК Провідна», що підтверджується полісом АК № 3182748 (а.с.107). Згідно страхового договору, франшиза за ним складає 500 грн. Ліміт страхової відповідальності за шкоду, завдану майну 100000 грн., за шкоду, завдану здоров`ю 200000 грн.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги надані потерпілим та його представниками докази, суд вважає за необхідне стягнути з цивільного відповідача ПАТ «СК «Провідна» 44396 грн. 14 коп. майнової шкоди (44896 грн. 14 коп. 500 грн. франшизи).
Крім того, відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Отже, на користь цивільного позивача слід стягнути зі страхової компанії моральну шкоду в сумі 2219 грн. 80 коп.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди завданої ОСОБА_5 ОСОБА_7 (в частині вимог до обвинуваченого) суд приходить до переконання, що винними діями обвинуваченого, через вчинений злочин, потерпілому дійсно спричинено моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню, а позов, в цій частині, частковому задоволенню.

Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у тому числі: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст. 21 Конституції України).

Виходячи із зазначених норм Конституції України та ЦК України, суд вважає, що потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011 року).

Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, судом з`ясовано, що за своїм характером додатковим обов`язковим об`єктом кримінального правопорушення, скоєного стосовно потерпілого, є життя та здоров`я особи, які являються одними із важливіших цінностей та свобод людини охоронюваних державою.

Глибина фізичних та душевних страждань потерпілого, на думку суду, є значною та відчутною, але не критичною. Безперечно особа страждала, протиправні дії відносно неї викликали зміни в її морально-психологічному стані, що внесло в її життя душевні та моральні страждання, проте суду не надано доказів, що ці зміни досягли рівня клінічно значимих порушень її психіки.

Судом встановлено тимчасове, хоч і тривале, погіршення здібностей потерпілого, однак доказів того, що останній буде позбавлений можливості їх реалізації у майбутньому, потерпілим не надано.

Визначаючи ступінь вини заподіювача, суд враховує, що вчинене ним порушення є неумисним.

Виходячи із вищезазначеного, враховуючи обставини скоєного злочину, керуючись вимогами розумності і справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди обвинуваченим повинен бути встановлений судом на рівні 40000 гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Також, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, з цивільного відповідача ПАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь держави слід стягнути 632,87 гривень судового збору.

Крім того, законним представником цивільного позивача було сплачено судовий збір в розмірі 1280 грн. за позовні вимоги немайнового характеру (про відшкодування моральної шкоди) до ОСОБА_5 та ПАТ «Страхова компанія «Провідна».

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, вказана сума підлягає стягненню з ОСОБА_5 та ПАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_4 .

Речові докази у справі: автомобіль марки «ВАЗ-2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску, який знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області повернути ОСОБА_5 ; мотоцикл «ІЖ Планета 5», державний номерний знак НОМЕР_2 , 1989 року випуску, повернути ОСОБА_7 .

Накладений ухвалами Волочиського районного суду від 21.03.2017 арешт на автомобіль марки «ВАЗ-2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску та мотоцикл «ІЖ Планета 5», державний номерний знак НОМЕР_2 , 1989 року випуску підлягає скасуванню на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в два роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України, наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_7 заподіяну ОСОБА_5 шкоду в сумі 46615 (сорок шість тисяч шістсот п`ятнадцять) грн. 94 коп, з яких майнова шкода становить 44396 (сорок чотири тисячі триста дев`яносто шість) грн. 14 коп. та моральна шкода в сумі 2219 (дві тисячі двісті дев`ятнадцять) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 40000 (сорок тисяч) гривень.
В решті позовних вимог цивільного позивача відмовити.
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь держави 632 (шістсот тридцять дві) грн. 87 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень на користь ОСОБА_4 .

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази у справі автомобіль марки «ВАЗ-2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску, який знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області повернути ОСОБА_5 ; мотоцикл «ІЖ Планета 5», державний номерний знак НОМЕР_2 , 1989 року випуску, повернути ОСОБА_7 .

Накладений ухвалами Волочиського районного суду від 21.03.2017 арешт на автомобіль марки «ВАЗ-2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску та мотоцикл «ІЖ Планета 5», державний номерний знак НОМЕР_2 , 1989 року випуску скасувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Волочиський районний суд Хмельницької області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручати засудженому, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1