Справа № 201/5069/17
Провадження № - 1кп/201/285/2017
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001198 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області, Солонянського району, с. Жданово, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 369КК України,

В кримінальному провадженні приймали участь:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
30.03.2017 року о 14-30 годині інспектор патрульної поліції 3 роти 1 батальйону Департаменту управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовий поліції ОСОБА_6 , спільно з командиром 3 роти 1 батальйону Департаменту управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 , заступили на чергування по патрулюванню території обслуговування м. Дніпра. Для здійснення патрулювання на затвердженому маршруті, а саме території Соборного району м. Дніпра, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був наданий службовий автомобіль мари «Пріус», д/н НОМЕР_1 , екіпаж «0351».

Відповідно до функціональних обов'язків поліцейського патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Дніпропетровській області затвердженого навальником Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 року №4/1, у службові обов'язки інспекторів ПП ОСОБА_7 та ОСОБА_6 входило:

п. 2.1) безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;

2) Первинне реагування на повідомлення про правопорушення, (в том числі ті, що надходять на планшет), а також самостійне виявлення правопорушень підчас патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;

5) Самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;

6) Припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права і повноваження;

7) Розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників, у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством;

8) За тримання осіб на підставах і у порядку, передбачених законодавством, а також доставляє затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, (у визначеним законодавстві випадках) до підрозділів Національної поліції України та/або до суду.

9) Співпрацю з іншими підрозділами Національної поліції України.

2.2 1) Організацію безпечного та безперешкодного дорожнього руху;

2) Контроль за дотриманням учасниками дорожнього руху правил, норм і стандартів, діючих у сфері безпеки дорожнього руху;

4) Регулювання дорожнього руху, забезпечення організації руху транспортних засобів і пішоходів у місцях проведення аварійно-рятувальних робіт, масових заходів та під час виникнення заторів;

7) Заходи із забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі тимчасове затримання транспортних засобів і доставлення їх на спеціальні майданчики чи стоянки;

8) Профілактику, попередження та припинення злочинів і адміністративних правопорушень, сфері дорожнього руху;

4.2) Використовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису для виявлення і фіксації правопорушень, зокрема нагрудні відеокамери (відеореєстратори);

3) Вимагати пред'явлення документів, що посвідчують особу, та (або) документів, що підтверджують відповідне право особи у випадках, передбачених законодавством;

4) Затримувати осіб на підставі у випадку, передбачених законом, а також здійснювати їх доставлення до підрозділів Національної поліції України;

6) Зупиняти транспортні засоби, у випадках передбачених законом;

10) Здійснювати в установленому законодавством порядку поверхневу перевірку та огляд осіб, речей або транспортних засобів;

Таким чином, ІПП ДПП ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мали право незалежно від власного місцезнаходження і часу, висувати вимоги і приймати рішення, обов`язкові до виконання всіма громадянами, та згідно примітки 1 до ст. 364 КК України, є службовими особами, які постійно здійснюють функції представників влади.

Так, 30.03.2017 року перебуваючи біля будинку № 29 по вул. Гоголя в м. Дніпро, виконуючи свої службові обов'язки з патрулювання дорожнього руху Соборного району, приблизно о 14-30 годині помітили моторолер марки «Suzuki» синього кольору, рама НОМЕР_2 , водій якого, ОСОБА_4 , порушив правила дорожнього руху, а саме: п. 4.1 ПДР «Рух тільки у напрямках, вказаних стрілками на знаках», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст. 122 КУпАП.

В подальшому, 30.03.2017 року приблизно о 14-35 годині у зв'язку з порушенням ОСОБА_4 правил дорожнього руху, скутер марки «Suzuki» синього кольору, рама НОМЕР_2 зупинено співробітниками ІПП ДПП ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а ОСОБА_4 повідомлено про винесення постанови справі про адміністративне правопорушення за порушення ним правил дорожнього руху, після чого ОСОБА_7 висловив законні вимоги та попросив ОСОБА_4 надати документи на транспортний засіб та документи, посвідчуючи особу.

Так, 30.03.2017 року приблизно о 14-35 годині перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на надання службовим особам ІПП ДПП ОСОБА_7 та ОСОБА_6 неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 100 доларів США, що станом на 30.03.2017 еквівалентно 2 694 грн. за не вчинення останніми в інтересах ОСОБА_4 дій, щодо складання відносно нього протоколу та не притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП «Керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким засобом або не пред'явила їх для перевірки».

Далі ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди службовій особі за не вчинення нею в його інтересах дій, з використанням наданого їй службового становища, саме за не складання відносно нього постанови про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, звернувся до співробітника ДПП ОСОБА_7 із пропозицією надати останньому неправомірну вигоду у розмірі 100 доларів США, що станом на 30.03.2017 року еквівалентно 2 694 грн. та поклав зазначені грошові кошти під задній двірник службового автомобіля.

Після цього, 30.03.2017 року приблизно о 14-40 годині ОСОБА_4 було відмовлено співробітниками ДПП у прийнятті неправомірної вигоди, та винесено постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 131379 від 30.03.2017 року.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 369 КК України, а саме, у надання неправомірної вигоди службовій особі за не вчинення нею в інтересах того, хто пропонує, дії з використанням наданого їй службового становища.

27 червня 2017 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 та громадянином ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений, а саме у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, кримінальних правопорушень невеликої чи середньої тяжкості, тяжких кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середнього ступеню тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, а також відсутні умови, що суперечать інтересам суспільства, чи порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим із призначенням останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Водночас, сторонами в угоді визначено, що речові докази одна банкнота номіналом 100 доларів США має бути повернута ОСОБА_4 .

Вирішуючи це питання суд виходить з того, що ст. 469, 472 КПК України не надано сторонам угоди право вирішувати питання про речові докази, яке відноситься до виключної компетенції суду згідно ч. 9 ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання про долю вищевказаних речових доказів, суд керується вимогами п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України яким передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, які використані як засоби вчинення кримінального правопорушення, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
До того ж, відповідно до ст. 96-1, 96-2 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі. Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Таким чином, суд вважає за необхідне грошові кошти 100 доларів США конфіскувати в дохід держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 червня 2017 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 та громадянином ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 гривень.

Речові докази одна банкнота номіналом 100 доларів США з серійним номером HB74433841LB2, яка зберігається в матеріалах кримінального провадження конфіскувати в дохід держави на підставі ст. 96-1 КК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Суддя: ОСОБА_1