Номер провадження: 11-кп/785/677/17
Номер справи місцевого суду: 502/2563/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.07.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченої: ОСОБА_7 ,

її захисника: адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000758 від 19.08.2016 року за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 22.12.2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кілія Одеської області, громадянка України, з середньо-спеціальною освітою, заміжня, не працююча, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судима, а в останнє:
17.08.2016 року Кілійським районним судом Одеської області за ч.2,ч.3 ст.185,ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,-

засуджена за ст. ст.185 ч.2, 186 ч.2 КК України, та їй призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - 2(два) роки позбавлення волі,

- за ч.2 ст. 186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді 4(чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кілійського районного суду Одеської області, від 17.08.2016 року, у вигляді 1(одного) місяця позбавлення волі і остаточно призначено обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1(одного) місяця позбавлення волі,-

встановив
Відповідно до вироку суду, 18.08.2016 року, у період часу, з 08.00 до 13.00 години, більш точного часу встановити не виявилося можливим, ОСОБА_7 , знаходячись в гостях у своєї матері ОСОБА_9 , яка мешкає в будинку АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, пересвідчившись, що її дії не будуть помічені господаркою, шляхом вільного доступу, викрала мобільний телефон марки «Самсунг Е360» чорного кольору, вартістю 600 грн., та з викраденим з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдала збиток на вказану суму.
Продовжуючи свої злочинні дії, 18.08.2016 року , приблизно о 22.00 годині, більш точного часу встановити не виявилося можливим, обвинувачена ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_4 , з метою реалізації умислу на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, пересвідчившись, що її дії не будуть помічені, вчинила крадіжку велосипеда марки «Салют», чорного кольору, вартістю 600 грн., що належав потерпілому ОСОБА_10 , який останній залишив біля хвіртки зі сторони проїзної частини будинку за вказаною адресою. Після цього з викраденим майном з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши збиток на вказану суму.
Крім того, 19.08.2016 року, приблизно о 12.30 годині, більш точного часу встановити не виявилося можливим, ОСОБА_7 , знаходячись на території колишнього хлібозаводу, розташованого по АДРЕСА_5 , з корисливих мотивів, з метою наживи, шляхом вільного доступу, проникла в одне із приміщень вказаної території та усвідомлюючи характер своїх дій, будучи поміченою охоронцем ОСОБА_11 , відкрито викрала майно останньої, а саме: мобільний телефон марки «Самсунг Дуос» білого кольору, вартістю 1500 грн., на якому знаходився силіконовий чохол вартістю 150 гривень, та сім картка вартістю 25 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1675 гривень.
На вказаний вирок суду першої інстанції обвинуваченою ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій вона, не оспорюючи свою винуватість та правильність кваліфікації її дій, послалась на призначення їй досить суворого покарання.

В мотивування своїх доводів обвинувачена послалася на неврахування районним судом при призначенні покарання щирого каяття у скоєному, стан її здоров`я, душевний стан, який пов`язаний зі станом її здоров`я.

Просить вирок суду в частині призначеного покарання - змінити, та призначити їй більш м`яке покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченої та просили пом`якшити призначене покарання; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції; прослухавши, в порядку підготовки до судового засідання звукозапис судових засідань, що міститься на технічному носії інформації, дослідивши характеризуючі особу обвинуваченої дані; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, провівши судові дебати і надавши обвинуваченій останнє слово; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню, з наступних підстав:
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок суду на відповідність його вимогам закону та в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

В судовому засіданні районного суду обвинувачена не заперечувала факт вчинення нею злочинів за обставин, які були встановлені під час досудового слідства та районним судом.

Її провина, крім визнання обвинуваченою своєї провини, підтверджується доказами. які встановлені під час судового засідання, а саме :

свідченнями потерпілого ОСОБА_10 про викрадення, 18.08.2016 року, обвинуваченою ОСОБА_7 у нього велосипеду, який пізніше йому повернули.

свідченнями потерпілої ОСОБА_11 про викрадення, 18.08.2016 року, обвинуваченою ОСОБА_7 у неї мобільного телефону.

Крім того провина обвинуваченої ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень. які їй інкримінують підтверджується письмовими доказами : заявами потерпілих, протоколом огляду місця події, протоколом проведення слідчого експерименту та інше.

За таких обставин, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, а також у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, тобто скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, за встановлених районним судом та викладених у вироку обставин, які ніким з учасників кримінального провадження в тому числі обвинуваченим не оспорювалися, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченій ОСОБА_7 і чи повинна вона її відбувати, суд першої інстанції, як зазначено у вироку, врахував відповідно до ст.65 КК України дані про особу винної, характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, стан здоров`я обвинуваченої, а також обставину, яка у в відповідності до вимог ст.66 КК України пом`якшує її покарання - щире каяття та прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Як видно з поданої обвинуваченою апеляції, остання не погоджується з обраним їй районним судом видом покарання і просить зменшити призначений їй районним судом строк покарання. При цьому обвинувачений послався на необхідність врахування як пом`якшуючих покарання обставин : щирого каяття та допомоги ним слідству, прокурору та суду, також обіцянки відшкодування матеріальної шкоди потерпілим у майбутньому.

Разом з тим, доводи обвинуваченої про неврахування цих обставин при призначенні покарання не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як свідчить оскаржуваний вирок, зазначені обставини були враховані районним судом, про що свідчить наявні у матеріалах справи документи.

Дослідивши характеризуючі особу обвинуваченої дані/ а.с. 126 136 /, апеляційний суд вважає, що покарання, яке призначено обвинуваченій, визначено в мінімальному розмірі, установленому санкцією статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, з врахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, обставин їх вчинення, даних про особу обвинуваченої та приходить до висновку що за своїм видом та розміром призначене покарання є відповідним та достатнім для запобігання вчинення ОСОБА_7 нових злочинів.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що обвинувачена є особою, яка раніше неодноразово судима за вчинення умисних злочинів, остання судимість не знята і не погашена, за досить нетривалий термін, знову вчинила тяжкий умисний корисливий злочин, що на думку районного суду свідчить про її небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що районний суд фактично призначив обвинуваченій мінімальне покарання, відповідно до санкції інкримінованої їй статті кримінального закону.

Крім того апеляційний суд враховує, що матеріали кримінального провадження не містять жодних об`єктивних даних про можливість застосування відносно обвинуваченої положень ст.69 КК України та призначення їй більш м`якого покарання, ніж зазначене в санкції статті кримінального закону, за вчинення якого вона засуджена оскаржуваним вироком, а тому з урахуванням у сукупності усіх даних про особу обвинуваченої та встановлених обставин вчинення зазначеного злочину апеляційний суд такої можливості не вбачає.

За таких обставин, з урахуванням усіх встановлених в сукупності районним судом та апеляційним судом обставин справи та даних про особу обвинуваченої, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50 та 65 КК України, призначив обвинуваченій відповідне покарання у зазначеному у вироку суду розмірі та прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів не можливе без її ізоляції від суспільства.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 , призначене обвинуваченій покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, характеризуючих особу обвинуваченої даних та є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.
При цьому, колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, в тому числі і тих які були зазначені обвинуваченою в апеляційній скарзі чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Кілійського районного суду Одеської області від 22.12.2016 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України - залишити без змін.

У відповідності до положень ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та Закону України №2046-VIII від 18 травня 2017 року "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення", зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання, час її утримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні в період з 22 грудня 2016 року, тобто з моменту обрання запобіжного заходу та по 25 липня 2017 року, тобто до набрання вироком чинності, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . ОСОБА_4