АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

представників потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10

законного представника

неповнолітнього - ОСОБА_11

обвинувачених: - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінальної справи відносно

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст.15 ч.2 ст.28, ч. 2 ст.121, п.6 ч.2 ст.115, ст.27 ч.3 ст.125 ч.1 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.121, ч.1 ст.304, ч.3 ст. 27 ч.1 ст.125 КК України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Рахів Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.28 ч.2 ст.121, ч.1 ст.125 КК України,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Житомир, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.28 ч.2 ст.121, ч.1 ст.125 КК України,

за апеляціями прокурора, обвинуваченого ОСОБА_12 , його законного представника ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_5 , представників потерпілих адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_15 ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_13 ОСОБА_6 , на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 24 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року ОСОБА_12 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 187, ч.3 ст.27, ч.1 ст.125, п.6 ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України два роки обмеження волі,
- за ч.4 ст. 187 КК України десять років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 27 ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
- за п.6 ч.2 ст.115 КК України тринадцять років позбавлення волі.
Відповідно до ст.ст. 70, 102 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_12 покарання у виді тринадцяти років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 постановлено відраховувати з 01.12.2011 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_12 у строк призначеного покарання, строк попереднього ув`язнення в Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби в М.Києві та Київській області з 01.12.2011 року по 24.06.2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_12 до вступу вироку в законну силу залишено без змін тримання під вартою.
ОСОБА_13 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27 ч.1 ст.125 КК України.

На підставі ст.49 КК України звільнено ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.27 ч. 1 ст.125 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
ОСОБА_13 в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України визнано невинним і по суду виправдано у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні злочину.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_13 до вступу вироку в законну силу залишено без змін підписка про невиїзд з постійного місця проживання.
ОСОБА_14 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України.

На підставі ст.49 КК України звільнено ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
ОСОБА_15 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України.

Відповідно до ст.49 КК України звільнено ОСОБА_15 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_15 , ОСОБА_14 до вступу вироку в законну силу залишено без змін підписка про невиїзд з постійного місця проживання.
Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 на користь потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 53355 грн. 29 коп.
Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 на користь потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1486512 грн. по 495504 грн. кожному.
Позовні вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілим про їх право звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.
Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 на користь потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 витрати, пов`язані із залученням спеціаліста, а саме фахівця у галузі судово-психологічної експертизи 4 000 грн. В іншій частині позову потерпілим відмовлено.
Вирішено питання речових доказів та стягнення з обвинувачених витрат за проведення судових експертиз.
Прокурор в поданій апеляції просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий вирок, згідно з яким визнати винним:
ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у вигляді 9 міс. Виправних робіт та звільнити від покарання через закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності, за ч.1 ст. 190 КК України 2 роки обмеження волі, за ч. 4 ст. 187 КК України 10 років позбавлення волі, за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України 13 років позбавлення волі, усього у порядку ст.ст. 70, 102 КК України остаточно призначити 13 років позбавлення волі;
ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч.1 ст.125 КК України, призначити йому покарання у вигляді 9 місяців виправних робіт та звільнити його від покарання через закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності; за ч.1 ст.304 КК України призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі;
ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначити йому покарання у виді 9 міс. Виправних робіт та звільнити від покарання через закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності;
ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, призначити йому покарання у виді 9 міс. Виправних робіт та звільнити від покарання через закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов просить задовольнити у повному обсязі та стягнути солідарно з усіх засуджених судові витрати за експертні дослідження.
Зазначає, що вказаний вирок суду підлягає скасуванню у частині виправдання ОСОБА_13 , оскільки відповідний висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, а також через істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону. На думку прокурора, судом не проаналізовано фактичні дані, що містяться в показаннях ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення, а висновок суду щодо оцінки інших доказів (крім свідчень самого ОСОБА_13 ) та мотиви їх відкидання судом у вироку відсутні.
В апеляціях засуджений ОСОБА_12 та його законний представник ОСОБА_11 , просять оскаржуваний вирок суду відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_19 змінити, перекваліфікувавши його дії на ст. 118 КК України і призначити йому покарання в межах санкції цієї статті. Зазначають про необ`єктивність та односторонність проведення досудового та судового слідства та вважають призначене ОСОБА_12 покарання занадто суворим.
Захисник ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_5 в апеляції просить оскаржуваний вирок суду змінити, ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст.27 ч.1 ст125, ч.4 ст.187 КК України виправдати, а обвинувачення за п.6 ч.2 ст115 КК України перекваліфікувати на ст.118 КК України і обрати йому міру покарання в межах санкції даної статті. Вказує на помилкову кваліфікацію дій ОСОБА_12 , що суперечить кримінальному та кримінально-процесуальному законам та не відповідає матеріалам кримінальної справи.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_12 , його законний представник ОСОБА_11 та захисник ОСОБА_5 подали уточнення до апеляцій про визнання обвинуваченим повністю своєї вини у вчиненні злочинів, інкримінованих йому та часткове визнання цивільного позову, заявленого потерпілими. Крім того, у вказаних уточненнях містяться прохання про пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_12 покарання.
Представники потерпілих адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 просять оскаржуваний вирок суду скасувати, та постановити новий вирок щодо ОСОБА_19 , яким призначити йому остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді 15 років позбавлення волі, а щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 виділити відповідні матеріали та направити їх на додаткове розслідування для вирішення питання про притягнення останніх до кримінальної відповідальності за більш тяжкі злочини, зокрема, передбачені ст.ст. 121, 135 та 187 КК України. Вважають, що вирок суду підлягає скасуванню, у зв`язку із однобічністю та неповнотою досудового слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Вказують, що в ході досудового та судового слідства, було неповно з`ясовано та неналежно надано оцінку свідченням обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , із яких вбачається необхідність кримінально-правової кваліфікації вчиненого ними або за ч.2 ст.121 КК України, або за відповідною частиною ст.187 КК України, або за ч.3 ст. 135 КК України, що є неповнотою досудового та судового слідства, а також невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, та згідно вимог КПК України є підставою для скасування в цій частині вироку суду, виділенням із них відповідних матеріалів щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та направленням таких матеріалів на додаткове розслідування.
Захисник ОСОБА_14 - ОСОБА_7 , просить оскаржуваний вирок суду скасувати та закрити кримінальну справу щодо ОСОБА_14 . В частині задоволення цивільного позову щодо стягнення з ОСОБА_14 солідарно матеріальної, моральної шкоди та витрат на залучення спеціаліста просить відмовити. Вважає вирок суду першої інстанції незаконним, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, вина ОСОБА_14 в інкримінованому йому злочині не доведена, цивільний позов вирішений з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Захисник ОСОБА_15 ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_15 в частині цивільного позову, та постановити в цій частині новий вирок, яким цивільний позов потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 до ОСОБА_15 про відшкодування спричиненої внаслідок злочину матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення. Не оспорюючи вини, правильності кваліфікації та законності застосування до ОСОБА_15 вимог ст. 49 КК Укаїни вважає, що вирок суду в частині задоволенні цивільного позову підлягає скасуванню.
Захисник ОСОБА_20 ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальну справу щодо ОСОБА_13 . В частині задоволення цивільного позову щодо стягнення з ОСОБА_13 солідарно матеріальної, моральної шкоди та витрат на залучення спеціаліста відмовити. Вважає зазначений вирок суду незаконним, та несправедливим, оскільки судом не було встановлено доказів щодо доведеності вини ОСОБА_13 за ч.3 ст.27 ч.1 ст.125 КК України та задоволення цивільного позову.
Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_12 у вересні 2011 року, у невстановлений досудовим слідством день та час, при невстановлених досудовим слідством обставинах, запропонував своєму знайомому ОСОБА_21 за дешевшою ціною придбати два мобільні телефони марки «Ай-фон» та два комп`ютерні планшети «Ай-пед» за 18000 гривень, на що ОСОБА_21 погодився, після чого вони домовились про зустріч для передачі вказаної суми грошових коштів.
Продовжуючи свої злочинні дії, неповнолітній ОСОБА_12 , приблизно у вересні 2011 року у невстановлений досудовим слідством день та час, прибув за місцем проживання ОСОБА_21 , до квартири АДРЕСА_6 , де отримав від ОСОБА_21 гроші в сумі 18000 гривень, при цьому не маючи наміру на виконання досягнутої домовленості про придбання вказаних мобільних телефонів і комп`ютерної техніки, тим самим незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_21 , розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдав, потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 18000 гривень.
Крім цього, приблизно у середині листопада 2011 року, при невстановлених досудовим слідством обставинах, вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_22 на заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_21 шляхом побиття, на замовлення, за грошову винагороду.
Після цього, ОСОБА_23 , приблизно у середині листопада 2011 року, з метою реалізації спільного з ОСОБА_12 злочинного плану запропонував своїм знайомим неповнолітнім ОСОБА_14 і ОСОБА_15 за грошову винагороду, заподіяти тілесне ушкодження ОСОБА_21 , на що ОСОБА_14 з ОСОБА_15 погодились, вступивши з ОСОБА_22 та ОСОБА_12 у попередню злочинну змову.
28 листопада 2011 року, близько 20 години, згідно з розробленим планом, ОСОБА_12 домовився з ОСОБА_22 про зустріч цього ж дня о 20 годині 20 хвилин біля торгівельного центру «Нова Лінія», розташованого по вул. Харківське Шосе, 168 в місті Києві, куди ОСОБА_23 повинен був прибути разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15
28 листопада 2011 року, близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_12 , знаходячись біля торгівельного центру «Нова Лінія», розташованого по вул. Харківське Шосе, 168 в м. Києві, зустрівся з ОСОБА_22 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 та передав ОСОБА_24 гроші в сумі 1000 гривень для розрахунку з ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . У свою чергу ОСОБА_23 з отриманих від ОСОБА_25 грошей в сумі 1000 гривень, 500 гривень передав ОСОБА_14 , у якості завдатку за вчинення злочину відносно ОСОБА_21 , а решту в сумі 500 гривень, пообіцяв передати ОСОБА_15 після вчинення злочину.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_12 , 28 листопада 2011 року, близько 21 години 00 хвилин, спільно з ОСОБА_22 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 прослідували до під`їзду № 2 житлового будинку АДРЕСА_7 та всі разом ліфтом піднялись на одинадцятий поверх. Знаходячись на загальному балконі одинадцятого поверху вказаного будинку, ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_21 та запросив приїхати на зустріч, вказавши адресу вказаного будинку, на що ОСОБА_21 , не підозрюючи про злочинні ОСОБА_26 , погодився.
28 листопада 2011 року, близько 21 години 40 хвилин, ОСОБА_23 , згідно розробленого ОСОБА_12 злочинного плану, ліфтом спустився на перший поверх та вийшов на вулицю, де знаходячись біля під`їзду № 2 вказаного будинку, став спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб у разі виникнення небезпеки повідомити про це ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15
28 листопада 2011 року, близько 21 години 50 хвилин, до під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_7 , у той час, коли ОСОБА_21 прибув до вказаного будинку на автомобілі таксі, ОСОБА_12 , відповідно до розробленого ним злочинного плану, зустрів його біля вказаного під`їзду будинку, після чого вони разом, піднялись ліфтом на десятий поверх будинку. Знаходячись на десятому поверсі ОСОБА_12 повів ОСОБА_21 сходами на одинадцятий поверх, де згідно з раніше розробленим ОСОБА_12 злочинним планом чекали ОСОБА_14 з ОСОБА_15 , які, у свою чергу, почувши, що ОСОБА_12 з ОСОБА_21 вже піднімаються сходами, стали спускатись сходами назустріч.
ОСОБА_14 з ОСОБА_15 , знаходячись на сходинковому майданчику між десятим та одинадцятим поверхами, наблизившись до ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , наніс один удар кулаком ОСОБА_21 в обличчя, від чого останній з метою захисту, став тікати сходами донизу, а ОСОБА_14 з ОСОБА_15 стали його наздоганяти. Наздогнавши ОСОБА_21 на сходах між дев`ятим та десятим поверхами, ОСОБА_14 наніс ОСОБА_21 один удар кулаком в область грудей. В цей час, потерпілий, усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, став кликати на допомогу мешканців будинку та продовжив тікати сходами вниз, а ОСОБА_14 з ОСОБА_15 разом з ОСОБА_12 , який також спускався сходами вниз, стали його наздоганяти. Спустившись на сьомий поверх, ОСОБА_14 ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , усвідомлюючи можливість бути викритими у вчиненні злочину та затриманими мешканцями будинку, ОСОБА_14 спустились ліфтом на перший поверх будинку, а ОСОБА_15 вистрибнув з карнизу 2-го поверху будинку.

Крім того, неповнолітній ОСОБА_12 , продовжуючи свої злочинні дії, вчинив напад на ОСОБА_21 , з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, заподіявши ОСОБА_21 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть останнього за наступних обставин.
Так, ОСОБА_12 , 28 листопада 2011 року, приблизно о 22 годині 05 хвилин, після заподіяння разом з неповнолітніми ОСОБА_14 та ОСОБА_15 тілесних ушкоджень ОСОБА_21 , ліфтом спустився з сьомого на другий поверх під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_7 , де разом з ОСОБА_15 вийшов на майданчику другого поверху вказаного будинку, а ОСОБА_14 ліфтом спустився на перший поверх. Знаходячись на сходинковому майданчику другого поверху, ОСОБА_12 з ОСОБА_15 побачили ОСОБА_21 , який дзвонив у квартири мешканців другого поверху та кликав на допомогу, після чого, ОСОБА_15 , з метою не бути затриманим мешканцями будинку, вибіг на загальний балкон другого поверху звідки зістрибнув на землю біля будинку і втік. Побачивши, що на дзвінки та крики ОСОБА_21 про допомогу ніхто з мешканців будинку не реагує, у ОСОБА_12 виник умисел на вчинення нападу на ОСОБА_21 , з метою заволодіння його майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_12 підбіг до ОСОБА_21 і став наносити йому удари руками у різні частини тіла.
В цей час потерпілий ОСОБА_21 став чинити опір ОСОБА_12 , захищаючись від ударів останнього. Усвідомлюючи, що таким чином подолати опір ОСОБА_21 та заволодіти його майном він не зможе, ОСОБА_12 , застосував насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, - дістав з кишені ніж, та умисно став наносити ОСОБА_21 численні удари у різні частини тіла.
В результаті злочинних дій ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_21 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 148/2970/2 від 12 січня 2012 року, було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого.
Подолавши таким способом опір ОСОБА_21 , ОСОБА_12 , з метою доведення до кінця свого злочинного умислу на заволодіння майном ОСОБА_21 , з метою обернення на свою користь для особистого збагачення, дістав з кишені одягу ОСОБА_21 мобільний телефон «Айфон 3 Джі», вартістю -000 гривень, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «МТС» номер НОМЕР_1 , : вартістю 100 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 200 гривень, а всього заволодів майном потерпілого ОСОБА_21 , на загальну суму 4300 гривень, після чого з місця вчинення злочину ї тік, розпорядившись майном потерпілого на власний розсуд.
Крім цього, неповнолітній ОСОБА_12 , продовжуючи свої злочинні дії, 28 листопада 2011 року, близько 22 години 15 хвилин, знаходячись на другому поверсі під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_7 , вчинив умисне вбивство ОСОБА_21 , з корисливих мотивів за наступних обставин.
Так, ОСОБА_12 , 28 листопада 2011 року, приблизно о 22 годині 05 хвилин, після заподіяння разом з повновнолітніми ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на заподіяння ОСОБА_21 тілесних ушкоджень, разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ліфтом спустився з сьомого на другий поверх під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_7 , після чого разом з ОСОБА_15 вийшов на майданчик тугого поверху вказаного будинку. Побачивши, що на дзвінки та крики ОСОБА_21 про допомогу то з мешканців будинку не реагує, у ОСОБА_12 виник умисел на вчинення нападу на ОСОБА_21 , з метою заволодіння його майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_12 підбіг до ОСОБА_21 і став наносити йому удари руками у різні частини тіла. В цей час потерпілий ОСОБА_21 став чинити опір ОСОБА_12 , захищаючись від ударів останнього. Усвідомлюючи, що таким чином подолати опір ОСОБА_21 та його майном він не зможе, ОСОБА_12 , усвідомлюючи наслідки своїх злочинних дій та бажаючи настання смерті ОСОБА_21 , дістав з кишені ніж, лезом якого умисно став наносити Розвадовському численні удари у життєво-важливі органи, внаслідок яких ОСОБА_21 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у приміщенні Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги.
В результаті злочинних дій ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_21 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 148/2970/2 від 12 січня 2012 року, було спричинено тілесні входження, що супроводжуються загрозливими для життя- явищами та обумовили смерть потерпілого. Між даним комплексом ушкоджень у вигляді множинних різаних та колото-різаних поранень голови, шиї, грудей, верхніх кінцівок та причиною настання смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Смерть ОСОБА_21 настала в результаті множинних різаних та колото-різаних поранень голови, шиї, грудей, верхніх кінцівок, що супроводжувались кровотечею, що призвела до розвитку масивної крововтрати, геморагічного шоку.
Подолавши таким способом опір ОСОБА_21 , ОСОБА_12 , незаконно заволодів майном потерпілого ОСОБА_21 , чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 4300 гривень, після чого з місця вчинення злочину втік, розпорядившись майном потерпілого на власний розсуд.
ОСОБА_23 , приблизно у середині листопада 2011 року при невстановлених досудовим слідством обставинах, вступив у попередню злочинну змову з неповнолітнім ОСОБА_12 на заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_21 шляхом побиття, на замовлення, за грошову винагороду.
Після цього, ОСОБА_23 приблизно всередині листопада 2011 року, з метою реалізації спільного з ОСОБА_12 злочинного плану на заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_21 групою осіб, на замовлення, запропонував своїм знайомим неповнолітнім ОСОБА_14 і ОСОБА_15 за грошову винагороду, на замовлення, заподіяти тілесне ушкодження ОСОБА_21 , на що ОСОБА_14 з ОСОБА_15 погодились, вступивши з ОСОБА_22 та ОСОБА_12 у попередню злочинну змову.

28 листопада 2011 року, приблизно о 20 годині, згідно розробленого плану, ОСОБА_12 домовився з ОСОБА_22 про зустріч цього ж дня о 20 годині 20 хвилин біля торгівельного центру «Нова Лінія», розташованого по вул. Харківське Шосе, 168 в місті Києві, куди ОСОБА_23 повинен був прибути разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15
28 листопада 2011 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_12 , знаходячись біля торгівельного центру «Нова Лінія», розташованого по вул. Харківське Шосе, 168 в м. Києві, зустрівся з ОСОБА_22 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 та передав ОСОБА_24 гроші в сумі 1000 гривень для розрахунку з ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . У свою чергу ОСОБА_23 з отриманих від ОСОБА_12 грошей в сумі 1000 гривень, 500 гривень передав ОСОБА_14 , у якості завдатку за вчинення злочину відносно ОСОБА_21 , а решту в сумі 500 гривень, пообіцяв передати ОСОБА_15 після вчинення злочину.
Після цього ОСОБА_23 разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 прослідували до під`їзду № 2 житлового будинку АДРЕСА_7 та всі разом ліфтом піднялись на одинадцятий поверх. Знаходячись на загальному балконі одинадцятого поверху вказаного будинку, ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_21 та запросив приїхати на зустріч, вказавши адресу вказаного будинку, нащо ОСОБА_21 , не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_12 , погодився.
28 листопада 2011 року, приблизно о 21 годині 40 хвилин, ОСОБА_23 , згідно розробленого ОСОБА_12 злочинного плану, ліфтом спустився на перший поверх та вийшов на вулицю, де знаходячись біля під`їзду № 2 вказаного будинку, став спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб у разі виникнення небезпеки повідомити про це ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15
28 листопада 2011 року, близько 21 години 50 хвилин, до під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_7 , у той час, коли ОСОБА_21 прибув до вказаного будинку на автомобілі таксі, ОСОБА_12 , згідно розробленого ним злочинного плану, зустрів його біля вказаного під`їзду будинку, після чого запросив зайти до будинку, піднятись ліфтом на десятий поверх будинку, де вийшли з ліфту та сходами стали підніматись на одинадцятий поверх, де згідно з раніше розробленого ОСОБА_12 злочинного плану чекали ОСОБА_14 з ОСОБА_15 які, у свою чергу, почувши, що ОСОБА_12 з ОСОБА_21 вже піднімаються сходами, стали спускатись сходами на зустріч.
ОСОБА_14 з ОСОБА_15 , знаходячись на сходинковому майданчику між десятим та одинадцятим поверхами, наблизились до ОСОБА_21 ОСОБА_15 наніс один удар кулаком ОСОБА_21 в обличчя, від чого ОСОБА_21 , з метою захисту, став тікати сходами донизу, а ОСОБА_14 з ОСОБА_15 стали його наздоганяти. Наздогнавши ОСОБА_21 на сходах міждев`ятим та десятим поверхами, ОСОБА_14 наніс ОСОБА_21 один удар кулаком в область грудей. В цей час, ОСОБА_21 усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, став кликати на допомогу мешканці будинку та продовжив втікати сходами вниз, а ОСОБА_14 з ОСОБА_15 разом з ОСОБА_12 , який також спускався сходами вниз, продовжили його наздоганяти. Спустившись на сьомий поверх, ОСОБА_14 з ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , усвідомлюючи можливість бути викритими у вчиненні злочину та затриманими мешканцями будинку, спустились донизу та з місця вчинення злочину втекли.

Внаслідок дій ОСОБА_14 та ОСОБА_15 потерпілому ОСОБА_21 заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді саден у лобній ділянці справа, синців у ділянці лівого ока з осадженням на його фоні.
Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинувачених та їх захисників на підтримання їх апеляцій та заперечення апеляцій прокурора та представників потерпілих, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляцій обвинувачених та їх захисників та підтримав подану ним апеляцію, доводи представників потерпілих, які підтримали подану ними апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення апеляцій обвинувачених та їх захисників, провівши судові дебати та надавши обвинуваченим останнє слово, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів прийшла до висновку, що подані апеляції підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 323 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим.

Законним є вирок, постановлений за умови правильного застосування у ньому матеріального закону та дотримання при проваджені справи кримінально- процесуального закону. Вимога законності вироку означає, що вирок за своєю формою відповідає закону та за своїм змістом ґрунтується на матеріалах справи, попереднє розслідування і судовий розгляд якої проведені у точній відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону. При постановленні вироку суд повинен дати оцінку всім доказам по справі з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції не виконані.
Відповідно до ст. 275 КПК України судовий розгляд в суді першої інстанції проводиться тільки відносно підсудних і тільки в межах пред`явленого їм обвинувачення.
В разі необхідності доповнити чи змінити пред`явлене обвинувачення або порушити кримінальну справу по новому обвинуваченню чи щодо нових осіб суд додержується правил, установлених в статтях 276, 277, 278 цього кодексу.

Згідно положень ст.277 КПК України під час судового розгляду до закінчення судового слідства прокурор вправі змінити пред`явлене особі обвинувачення. Прийшовши до переконання, що пред`явлене особі обвинувачення потрібно змінити, прокурор виносить постанову, в якій формулює нове обвинувачення та викладає мотиви прийнятого рішення. Прокурор оголошує постанову і вручає її копії підсудному, його захиснику і законному представнику, потерпілому, позивачу, відповідачу і їх представникам. Якщо в постанові прокурора ставиться питання про застосування кримінального закону, який передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, чи про зменшення обсягу обвинувачення, то суд роз`яснює потерпілому та його представнику їх право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.
Колегією суддів встановлено, що згідно із обвинувальним висновком, який надійшов до суду, ОСОБА_12 обвинувачувався у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст.190, ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.121, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України (т.6 а.с. 44-51), ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених, ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.121, ч.1 ст.304 КК України (т.6 а.с.128-132), ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.15, ч.2 ст.28 ч.2 ст.121, ч.1 ст.126 (т.7 а.с.73-76) КК України та ОСОБА_15 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.28 ч.2 ст.121, ч.1 ст.125 КК України (т.6 а.с. 218-221).
06.02.2015 року прокурор змінив пред`явлене обвинувачення, згідно якого ОСОБА_12 обвинувачено за ч.1 ст.190, ч.3 ст.27, ч.1 ст.125, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_13 за ч.3 ст.27, ч.1 ст.125, ч.1 ст.304 КК України, ОСОБА_14 за ч.1 ст.125 КК України та ОСОБА_15 за ч.1 ст.125 КК України (т.10 а.с.92 -124).
Згідно даних протоколу судового засідання від 22 квітня 2016 року (т.11 а.с.153-160), 03 червня 2016 року (т.11 а.с.227-231) виступаючи у судових дебатах потерпілі ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та їх представники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підтримали первинне обвинувачення, висунуте підсуднім у обвинувальному висновку. Відтак, суд повинен був розглянути справу згідно пред`явленого обвинувачення, а вирок суду повинен відповідати вимогам ст.ст. 333,334, 335 КПК України (в редакції 1960 року), у тому числі у вступній частині вироку має бути зазначено кримінальний закон, що передбачає злочин, у вчиненні якого обвинувачується підсудний, а мотивувальна частина обвинувального вироку повинна також містити мотиви зміни обвинувачення, а у разі визнання частини обвинувачення необґрунтованою - підстави для цього.
Разом з тим, як убачається з вироку Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року, в обвинуваченні ОСОБА_14 відсутня кваліфікація дій за ч.1 ст.126 КК України, за якою йому пред`явлено обвинувачення та підтримано потерпілими та їх представниками у судовому засіданні.
Не міститься мотивів зміни обвинувачення ОСОБА_14 щодо цієї статті обвинувачення і у мотивувальній частині вироку, що вказує на допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, які відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.367 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.378 КПК України 1960 року апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності збільшення обсягу обвинувачення.
Це означає, що в разі, якщо судом апеляційної інстанції при перевірці законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення суду першої інстанції буде встановлено, що останній необґрунтовано перекваліфікував дії обвинуваченого на закон про менш тяжке кримінальне правопорушення або необґрунтовано виключив частину пред`явленого йому обвинувачення чи певну кваліфікуючу ознаку, він має право повністю або частково відновити обвинувачення в межах того, яке підтримувалось прокурором або потерпілим в суді першої інстанції.
Оскільки суд першої інстанції взагалі не прийняв рішення по пред`явленому ОСОБА_14 обвинуваченню за ч.1 ст.126 КК України, апеляційний суд не вправі розглянути кримінальне провадження в цій частині та ухвалити свій вирок, оскільки у такому разі буде порушено принцип інстанційності судової системи, який передбачає перегляд апеляційним судом справ відповідної судової юрисдикції в апеляційному порядку згідно з процесуальним законом (п.1 ч.1 ст.27 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»), а не розгляд по суті кримінальної справи, яка судом першої інстанції не розглядалася.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України 1960 року істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, і є підставою для скасування вироку суду та повернення справи до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, оскільки постановлення судом апеляційної інстанції нового вироку в даному випадку виключається.
Керуючись ст.ст. 362, 367, 370, 374, 378 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляції прокурора, обвинуваченого ОСОБА_12 , його законного представника ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_5 , представників потерпілих адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_15 ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_13 ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 24 червня 2016 року відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 скасувати.
Кримінальну справу повернути до Дарницького районного суду міста Києва на новий судовий розгляд в іншому складі суду.
Запобіжний захід ОСОБА_12 залишити без змін тримання під вартою в слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби в м. Києві та Київській області.
Запобіжні заходи ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 залишити без змін підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3