Справа № 461/3599/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/804/17 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2017 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши кримінальне провадження №0001573 від 14 квітня 2017 року за ч.3 ст. 185 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
за апеляційними скаргами прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 та заступника прокурора області ОСОБА_10 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 06 червня 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:
вироком Галицького районного суду м.Львова від 06 червня 2017 року ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК 1 (один) рік позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з встановленням одного року іспитового строку.
Відповідно до ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_6 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця роботи та проживання.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно з вироком ОСОБА_6 в кінці січня 2017 року, перебуваючи у приміщенні терміналу Львівської філії ТОВ «Нова пошта», що знаходиться на вул.Трускавецькій, 15 у м.Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав посилку призначену ПрАТ «Телерадіокомпнаія Люкс» із чотирма відеокамерами марки «BlackMagic Design», серійні номери: 1926456, 1815055, 1810208 та 2167508 вартістю 28877,13 грн. кожна, чотирма перехідними кільцями «Canon EF to BlackMagis Pocket Camera», серійні номери: , , , , вартістю 16352,87 гривень кожне, чим спричинив матеріальні збитки ПрАТ «Телерадіокомпанія Люкс» на загальну суму 180920 грн.
На вирок суду прокурор Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 та заступник прокурора області ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.
Прокурор Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 просить вищевказаний вирок скасувати часткового, в частині призначення покарання, у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вид 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
В обґрунтування покликається на те, що даний вирок є незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого. Апелянт вважає, що призначаючи покарання, судом не в повній мірі враховано те, що діяння скоєне ОСОБА_6 відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинено умисно, а тому застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання із застосуванням ст. 75 КК України (встановлення іспитового строку) є цілком безпідставним. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не вказано, яким чином наведені ним пом`якшуючі покарання обставини разом з даними про особу засудженого, досить істотно знижують ступінь його тяжкості, а також перебувають в такому співвідношенні одна з одною, щоб можна було впевнено стверджувати про доцільність призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції Особливої частини КК України.
Заступник прокурора області ОСОБА_10 просить даний вирок скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок безпідставного застосування ст. 69 КК України, а також неправильного застосування ст. 76 КК України, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, на підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
В обґрунтування покликається на те, що даний вирок підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в частині безпідставного застосування ст. 69 КК України, а також неправильного застосування ст. 76 КК України при звільненні особи від відбування призначеного покарання з випробуванням. На думку апелянта, суд першої інстанції не розмежував і не вказав, які саме обставини справи і дані про особу є такими, що пом`якшують покарання, а які з них такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Вважає, що призначаючи покарання, суд достатньою мірою не врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особу винного.
27 липня 2017 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подала заперечення на апеляційну скаргу в якому просить апеляційні скарги прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 та заступника прокурора області ОСОБА_10 залишити без задоволення, вирок змінити в частині застосування ч.1 ст. 76 КК України, а в решті вирок залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційних скарг прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 та заступника прокурора області ОСОБА_10 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , про їх заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що такі підлягають до задоволення з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам справи, зібраним доказам і є обґрунтованим.
Доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку злочинного діяння та правильності його кваліфікації не оспорюється в апеляційних скаргах, на думку колегії суддів, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України є вірною.
Що стосується апеляційних скарг прокурорів у справі про невідповідність вимогам Закону призначеного ОСОБА_6 покарання, зокрема за ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України та ст. 75 КК України, то вони є слушними і колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду в частині, що стосується покарання підлягає скасуванню із постановленням нового вироку в апеляційному порядку з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вимоги ст. 69 КК України передбачають, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
У відповідності до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Разом з тим, при призначенні покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції допущено невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а саме призначаючи покарання, суд достатньою мірою не врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особу винного, так як вчинений ОСОБА_6 злочин, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, обвинувачений, будучи працездатним, ніде не працює, вчинив злочин керуючись корисливим мотивом, ним завдано шкоду на суму 180920 грн., що є значним розміром, яка відшкодована шляхом повернення викраденого.
Тому колегія суддів вважає, що слід погодитись з доводами прокурора, про те, що судом першої інстанції не вказано, яким чином наведені ним пом`якшуючі покарання обставини разом з даними про особу ОСОБА_6 , виходячи з індивідуальних особливостей вчинення кримінального правопорушення та категорії посягань на охоронювані права і свободи осіб, досить істотно знижують ступінь тяжкості, а також перебувають в такому співвідношенні одна з одною, щоб можна було впевнено стверджувати про доцільність призначення йому покарання нижче від найнижчої межі.
Більше того, при ухваленні оскаржуваного вироку судом першої інстанції застосовано закон, який не підлягає застосуванню, а саме положення ст. 76 КК України щодо обов`язків, покладених на обвинувачених, в редакції, що втратила чинність згідно з Законом від 07.09.2016 № 1492-VIII.
Відповідно до Закону України №1492-VIII від 07.09.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та її реалізації прав засуджених» внесено зміни в ст. 76 КК України та викладено її в новій редакції.
Так як вирок Галицького районного суду м.Львова ухвалено 06 червня 2017 року, а кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 в кінці січня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України № 1492-VIII від 07.09.2016.
Таким чином, на момент ухвалення вироку діяли норми ст. 76 КК України в редакції Закону від 07.09.2016, а тому суд першої інстанції, призначивши покарання та звільнивши обвинуваченого від його відбування на підставі ст. 75 КК України, застосував положення ст. 76 КК України щодо обов`язків, покладених на обвинувачених, в редакції, що втратила чинність згідно з Законом від 07.09.2016 № №1492-VIII, а саме повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця роботи та проживання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Тому на думку колегії суддів з таким слід погодитись в частині неправильного застосування закону, який не підлягає застосуванню, а саме положень ст. 76 КК України.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що вирок Галицького районного суду м.Львова від 06 червня 2017 року підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність з постановленням в цій частині нового вироку.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 420 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 та заступника прокурора області ОСОБА_10 задоволити.

Вирок Галицького районного суду м.Львова від 06 червня 2017 року в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним за ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4