АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: № 11-кп/791/677/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання
судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
адвоката: ОСОБА_7
засудженого: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 20 червня 2017 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В апеляційній скарзі захисник засудженого просить ухвалу скасувати, задовольнити заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не навів об`єктивних доводів, що позитивна поведінка та ставлення до праці ОСОБА_8 більш пов`язана примусом щодо нього режиму утримання, а не дійсним ставленням його до додержання правил поведінки та праці.
На думку апелянта судом не враховані ті обставини, що ОСОБА_8 позитивно характеризується, працює за місцем відбування покарання, хворіє на хронічне захворювання у вигляді ЗЗТБ, 11 разів був заохочений адміністрацією установи та понад 10 років відбуває покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 в режимі відео конференції, які підтримали апеляційні вимоги, думку прокурора, який просив відхилити апеляційну скаргу захисника засудженого, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Колегія суддів вважає, що суд, проаналізувавши відомості про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, дані про особу засудженого в цілому, дійшов вірного висновку, що матеріали провадження в своїй сукупності не свідчать, що засуджений став на шлях виправлення.
Як видно із матеріалів провадження ОСОБА_8 засуджений до 12 років позбавлення волі вироком Волновахського районного суду Донецької області від 20.02.2007 року за ст. 115 ч. 1 КК України, тобто відбуває покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.

Початок строку відбування покарання 05.12.2006 року, кінець строку- 05.12.2018 року.

На день подачі клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений фактично відбув більше ? частин призначеного строку покарання.

За період відбування покарання з 2006 по 2016 роки до нього 11 разів застосовано заходи заохочення та накладено 5 стягнень, які на даний час зняті та погашені.
Не зважаючи на те, що стягнення були зняті та погашені на час судового розгляду, слід дійти висновку, що вони негативно характеризують засудженого.

Установою виконання покарань ОСОБА_8 характеризується посередньо, був працевлаштований.
Наведене свідчить, що поведінку засудженого протягом всього часу відбування покарання не можна вважати сумлінною.
Як видно із наявної характеристики ОСОБА_8 установою виконання покарання було відмовлено у поданні до суду клопотання про умовно- дострокове звільнення у грудні 2015 року як особі, яка не довела своє виправлення.
У провадженні наявні відомості про те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, був умовно-достроково звільнений від відбування покарання призначеного за попереднім вироком, проте знову скоїв тяжкі умисні злочини та був двічі ще засуджений.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що засуджений не довів своє виправлення, а тому підстави для його умовно- дострокового звільнення від подальшого відбування покарання відсутні.
Доводи апеляційної скарги зводяться до іншої оцінки захисником обставин, встановлених судом та висновків суду про неможливість досягнення мети покарання при застосуванні до засудженого умовно- дострокового звільнення.
Твердження апелянта про те, що суд не в повній мірі дослідив відомості про поведінку засудженого за час відбування покарання є безпідставними.

Відбуття певної частини призначеного покарання та наявність заохочень у засудженого, як і його працевлаштування самі по собі не можуть бути визнані підставою для застосування умовно- дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

При перевірці матеріалів провадження колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 20 червня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Судді: (три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Копія вірна, ухвала набирає законної сили 10.08.2017 року

Суддя: ОСОБА_2