№ 317/376/17
№ 1-кп/317/89/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі, Запорізької області матеріали кримінального провадження № 0000089 у відношенні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка, Запорізького району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого водієм в КП «Автогосподарство», раніше судимого:

1.03 лютого 2012 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ст. 128 КК України до 200 годин громадських робіт,

що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:
03 лютого 2012 року Запорізьким районним судом Запорізької області ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 128 КК України та призначено покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.
Вказаним вироком було задоволено цивільний позов, заявлений Прокуратурою Запорізького району Запорізької області в інтересах держави в особі КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» про стягнення з ОСОБА_4 суми витрат на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 18 811 гривень 38 копійок.
01 травня 2012 року старшим державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_5 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49390227 за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_4 на користь КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» зазначеної суми витрат на стаціонарне лікування потерпілого, про що обвинувачений ОСОБА_4 був повідомлений у встановлений законом строк.
Маючи умисел, спрямований на умисне невиконання вироку суду, будучи ознайомленим як з вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 03 лютого 2012 року, так і з постановою державного виконавця від 01 травня 2012 року, ОСОБА_4 умисно не виконав вирок суду в частині сплати грошових коштів на компенсацію витрат з лікування потерпілого.
В період часу з жовтня 2013 року по липень 2016 року ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на умисне невиконання вироку суду, що набрав законної сили та будучи офіційно працевлаштованим в ТОВ «Альянс-Авто», де отримував заробітну плату, умисно не виконував вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 03 лютого 2012 року: не сплатив на користь КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» стягнуту з нього суму витрат на лікування потерпілого та не повідомляв державного виконавця про свої доходи.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що у 2012 році його було засуджено Запорізьким районним судом Запорізької області за ненавмисний злочин. Цим же вироком з нього на користь лікувального закладу було стягнуто суму витрат на лікування потерпілого.
Він усвідомлював необхідність виконання вироку суду в частині виплати стягнутої з нього суми, однак не бажав платити.
У скоєному щиро розкаюється. Всі обставини, викладені в обвинувальному акті визнає.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 382 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, сторона обвинувачення та сторона захисту не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд вважає недоцільним дослідження доказів у справі, оскільки дані обставини ніким не оспорюються й у суду немає сумнівів у добровільності позиції сторін кримінального провадження. На підставі наведеного судом прийнято рішення щодо проведення судового розгляду в даному кримінальному провадженні в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прийнявши до уваги добровільні пояснення обвинуваченого, враховуючи обставини кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки він умисно не виконав вирок суду, що набрав законної сили.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує: щире каяття у скоєному та часткове виконання вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 03 лютого 2012 року в частині цивільного позову під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд не вбачає.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з того, що останній повністю визнав свою провину у скоєнні злочину, проявив щире каяття, характеризується позитивно та не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

За таких обставин, враховуючи особу винного та для досягнення цілей, встановлених ст. 50 КК України, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 мінімальне покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, передбачене санкцією ч. 1 ст. 382 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Речові докази та витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

?повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1