Справа
Номер провадження 1-кс/556/185/2017
У Х В А Л А
про задоволення скарги
Слідчий суддя Володимирецького районного суду Рівненської області ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника скаржника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володимирецького районного суду скаргу ОСОБА_5 на дії слідчого органу досудового розслідування, -
ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на дії слідчого СВ Володимирецького відділення поліції ГУНП у Рівненській області з приводу неповернення транспортного засобу марки «Volvo» реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп НОМЕР_2 .
В судовому засіданні скаржник підтримав доводи, викладені в скарзі, просив задовольнити її у повному обсязі та пояснив, що він є власником автомобіля «Volvo» реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіпа НОМЕР_2 . В ніч з 3 на 4 серпня 2017 року автомобіль з напівпричепом був вилучений та поміщений на штрафмайданчик у межах розслідування кримінального провадження. Разом з тим, у даному провадженні ОСОБА_7 про підозру не оголошено, будь-яких правопорушень він не вчиняв. Для повернення транспортного засобу ОСОБА_7 звертався до відділення поліції, однак отримав відмову, яку вважає незаконною. Оскільки тимчасово вилучене майно, на яке не накладено арешт, підлягає поверненню власнику, просив повернути вилучений транспортний засіб з вантажем.
Прокурор заперечив проти задоволення вказаної скарги, надавши відповідні пояснення, зокрема, пояснив, що автомобіль вилучено в рамках кримінального провадження, і підстав для його повернення не вбачається.
Заслухавши думку учасників судового процесу, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 п. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає, зокрема, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.
04.08.2017 року до ЄРДР внесено відомості, і того ж числа працівниками поліції вилучено з місця події автомобіль марки «Volvo» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом НОМЕР_2 , який поміщено для зберігання на територію відділення поліції.
У ст.167 КПК України зазначається, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Слідчим суддею встановлено, що автомобіль марки «Volvo» реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп НОМЕР_2 вилучено 04.08.2017 року під час огляду місця події. Таке майно у відповідності до положень ст.237 КПК України вважається тимчасово вилученим майном.
Тимчасово вилучене майно підлягає поверненню у випадках, визначених чинних чинним законодавством, в т.ч. у тих випадках, коли слідчий своєчасно не звернувся з клопотанням про арешт майна або у задоволенні такого клопотання слідчим суддею відмовлено.
На час розгляду скарги клопотань про арешт транспортного засобу марки «Volvo» реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіпу НОМЕР_2 до Володимирецького районного суду не надходило, у зв"язку з чим законні підстави для утримання майна на протязі двох діб відсутні.
Посилання прокурора на ту обставину, що автомобіль визнані речовими доказами і прилучені до матеріалів провадження, не спростовують висновків слідчого судді, оскільки арешт вказаних речових доказів не застосовувався.
Крім того, частиною 1 ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.
Частиною 6 названої вище статті передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких спів мірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Таким чином, враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що умови для зберігання вилученого майна у підрозділу поліції немає, автомобіль не перебуває під арештом, і відносно нього не встановлено будь-яких інших обмежень, підстав для відмови в поверненні володільцю вилученого майна на зберігання суд не вбачає.
Подібний висновок суду ґрунтується також і на положеннях міжнародних договорів, які є частиною кримінально-процесуального законодавства України.
Так, у відповідності до ст..1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене майно підлягає поверненню, а скарга ОСОБА_7 задоволенню.
Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 100, 167, 237, 303, 307, КПК України, слідчий суддя,-
Скаргу ОСОБА_7 задовольнити повністю.
Зобов"язати працівників Володимирецького відділення поліції Варашського ВП ГУНП у Рівненській області або працівників Варашського ВП ГУНП у Рівненській області за місцем фактичного зберігання автомобіля повернути ОСОБА_7 або ОСОБА_8 під зберігальну розписку автомобіль марки «Volvo» реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп НОМЕР_2 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1