Ухвала іменем україни 22 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2016 року щодо нього.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2016 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, в силу ст.89 КК України, такого, що судимості не має,

визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, вирок щодо якого в апеляційному порядку не переглядався та у касаційній скарзі не оспорюється.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2016 року, вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2016 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_4 зараховано строк попереднього ув`язнення з 14 червня 2016 року по 24 листопада 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як визнав встановленим суд, 20 травня 2016 року о 13 год, ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу себе, шляхом пошкодження дверей вказаного будинку, проник у середину, звідки таємно викрав електроконвектор марки «Wild-Wind» вартістю 380 грн, який належить ОСОБА_7 .

Крім того, 20 травня 2016 року, о 20 год, ОСОБА_4 , діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу себе, через вхідні двері будинку АДРЕСА_1 проникли у середину, звідки повторно таємно викрали майно, а саме: три алюмінієвих секційних радіатора опалення та електроконвектор марки «Wild-Wind», що належить ОСОБА_7 , чим спричинили їй матеріального збитку на загальну суму 4700 грн.

Крім того, 23 травня 2016 року, о 10 год ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу себе, через незачинену хвіртку проник до огородженого подвір`я будинку за вказаною адресою, пошкодив навісний замок вхідних дверей сільськогосподарської будівлі, звідки повторно таємно викрав майно, а саме: болгарку марки DE Walt DW 490, електричну ланцюгову пилку марки MatrixEK 2000-400-1, які належать ОСОБА_8 , чим завдали матеріальні збитки останній на загальну суму 2610 грн.

У касаційній скарзі засуджений просить судові рішення змінити та пом`якшити призначене йому покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості і застосувати щодо нього ст.69 КК України.
В обґрунтування наведеного вказує, що суди не врахували належним чином пом`якшуючі та такі що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин.
Перевіривши дотримання засудженим порядку, строків касаційного оскарження, відповідність касаційної скарги вимогам закону та долучені до неї копії вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень, а також інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно вимог ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до вимог ч.2 ст.433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Враховуючи те, що доведеність вини та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюється, тому суд касаційної інстанції судові рішення в цій частині не переглядає.
Як вбачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначенні засудженому ОСОБА_4 покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, дані про особу засудженого, який характеризується негативно за місцем проживання, не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності пом`якшуючу покарання обставину, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин.
На вказаний вирок суду першої інстанції засудженим були подано апеляційну скаргу.
Апеляційний суд, в межах повноважень, та в порядку, визначеному ст.404 КПК України розглянув у повному обсязі доводи поданої апеляційної скарги та дійшов висновку про обґрунтованість вироку суду першої інстанції.
Доводи засудженого про невідповідність, на його думку, призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, є безпідставними і не знайшли свого підтвердження під час перевірки судових рішень.
При цьому, обставини, на які засуджений посилається у касаційній скарзі, були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав їх необґрунтованими, з наведенням в ухвалі докладних мотивів такого рішення. З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Зміст ухвали суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст.419 КПК України.
Крім того, судом належним чином було враховано пом`якшуючу покарання обставину щире каяття.
За наведених обставин, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам, передбаченим статтею 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для зміни судових рішень, пом`якшення покарання і застосування щодо ОСОБА_4 вимог ст.69 КК України, з мотивів викладених у касаційній скарзі засудженого, колегія суддів не вбачає.
Виходячи з наведеного, з урахуванням доводів, викладених у касаційній скарзі і з наданих копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, у зв`язку із чим у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого слід відмовити на підставі п.2 ч.2 ст.428 КПК України.
Керуючись ч.2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2016 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3