Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/1942/16-к
Провадження № 1-кп/209/46/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська в м. Кам`янське Дніпропетровської області кримінальне провадження № 209/ 1942/16-к за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янське Дніпропетровської області , громадянина України , з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 31.03.2016 року , в денний час знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , де побачив раніше знайомого ОСОБА_5 , після чого у нього виник умисел на заволодіння чужим майном - майном ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою потерпілого.
Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 31 березня 2016 року , о 13.15 годині підійшов до ОСОБА_5 , який проходив біля будинку АДРЕСА_2 , де умисно, з корисних мотивів попросив у потерпілого його мобільний телефон «Lenovo А369і» для здійснення дзвінка, повідомивши при цьому потерпілому неправдиві відомості про те, що він зайде до під`їзду будинку АДРЕСА_2 та поговорить там кілька хвилин, після чого поверне мобільний телефон, не маючи в дійсності наміру повертати мобільний телефон ОСОБА_5 , тобто зловжив таким чином довірою ОСОБА_5 .
Після цього, ОСОБА_5 , будучи введеним обвинуваченим ОСОБА_4 в оману, впевненим в добросовісності останнього, і не будучи обізнаним про справжні наміри підозрюваного, 31.03.16 року, о 13.15 біля будинку № 71 проспекту Івана Франка в м. Дніпродзержинську передав обвинуваченому ОСОБА_4 , мобільний телефон «Lenovo А369і», після чого останній повторно завірив ОСОБА_5 , що поверне телефон через кілька хвилин та зайшов до під`їзду будинку АДРЕСА_2 .
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 умисно з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 заволодів мобільним телефоном «Lenovo А369І», що належить ОСОБА_5 , вартість якого на момент скоєння злочину згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 792 від 19.04.16 року складає 550 гривень, завдавши тим самим потерпілому матеріальної шкоди на суму 550 гривень.
Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись згодом чужим майном на власний розсуд.
Окрім того, повторно, 01.04.16 року , в денний час обвинувачений ОСОБА_4 знаходився біля відділення ПАТ КБ «Приватбанк», що розташоване за адресою м. Дніпродзержинськ , пр. Перемоги, 43, де побачив раніше знайомого неповнолітнього ОСОБА_6 , після чого у нього виник умисел на заволодіння чужим майном - майном ОСОБА_7 шляхом зловживання довірою неповнолітнього ОСОБА_6 .
Далі, повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 01.04.16 року , приблизно о 17.00 підійшов до неповнолітнього ОСОБА_6 , який, розмовляючи по мобільному телефону, проходив повз відділення ПАТ КБ «Приватбанк», що розташоване за адресою м. Дніпродзержинськ, пр. Перемоги 43, та умисно з корисливих мотивів попросив у неповнолітнього ОСОБА_6 мобільний телефон "Huawey G700 ul0", що належить ОСОБА_7 , для здійснення дзвінка, повідомивши при цьому неповнолітньому ОСОБА_6 неправдиві відомості про те, що він здійснить дзвінок та поговорить кілька хвилин, після чого поверне мобільний телефон, не маючи в дійсності наміру повертати мобільний телефон неповнолітньому ОСОБА_6 , тобто зловжив таким чином довірою неповнолітнього ОСОБА_6 .
Після цього, неповнолітній ОСОБА_6 , будучи введеним обвинуваченим ОСОБА_4 в оману, впевненим в добросовісності останнього, і не будучи обізнаним про справжні наміри обвинуваченого, 01.04.16 року , приблизно о 17.00 перебуваючи біля відділення ПАТ КБ «Приватбанк», що розташоване за адресою : м. Дніпродзержинськ , пр. Перемоги 43 передав ОСОБА_4 мобільний телефон "Huawey G700 ul0", що належить ОСОБА_6 . Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , повторно, умисно з корисливих мотивів шляхом зловживання довірою заволодів майном ОСОБА_6 .
Заволодівши викраденим, обвинувачений ОСОБА_4 побіг у напрямку будинку № 49 по пр. Перемоги в м. Дніпродзержинську і вказані дії були відразу помічені неповнолітнім ОСОБА_6 , котрий відразу ж побіг за ОСОБА_4 , вимагаючи того припинити злочинні дії та повернути йому мобільний телефон, після чого у обвинуваченого ОСОБА_4 , повторно, виник умисел на відкрите викрадення чужого майна - майна ОСОБА_6 .
Реалізуючи свої злочинні наміри, повторно, обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його злочинні дії помічені неповнолітнім ОСОБА_6 , умисно з корисливих мотивів, повертати викрадене відмовився. Таким чином, ОСОБА_4 , повторно, умисно з корисливих мотивів, відкрито заволодів мобільним телефоном "Huawey G700 ul0", що належить ОСОБА_6 , вартість якого на момент скоєння злочину згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 806 від 20.04.16 складає 2750 гривень, завдавши тим самим потерпілому матеріальної шкоди на суму 2750 гривень.
Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись згодом чужим майном на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав частково. Повністю визнав свою провину у заволодінні мобільним телефоном ОСОБА_5 , зловживаючи довірою. Не визнав свою вину в частині щодо відкритого заволодіння мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_8 , та вказав, що він дійсно попросив мобільний телефон у ОСОБА_9 для дзвінка. Тільки ОСОБА_9 залишився стояти на першому під`їзді, а він відійшов на 6 під`їзд. Потім він пішов з мобільним телефоном ОСОБА_9 . Заперечує факт того, що ОСОБА_9 кричав йому вдогонку та вимагав повернути мобільний телефон.

Не зважаючи на невизнання своєї провини, вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні доведена повністю , та крім того, підтверджується поясненнями потерпілої ОСОБА_7 та матеріалами кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_10 - це її неповнолітній син. На даний час її син знаходиться на навчання за межами України. 01 квітня 2016 року її син пішов гуляти. Через п`ять хвилин, як він пішов, то подзвонив їй. Вона чула, що ОСОБА_11 просить її сина дати йому подзвонити. ОСОБА_12 відповів, що зараз він поговорить з мамою та дасть телефон для дзвінка. Потім син повернувся з вулиці і сказав, що дав ОСОБА_11 , це хлопець , його знає її син. Денис взяв телефон мобільний для дзвінка та з ним убіг. Він кричав йому , щоб він повернув телефон. Потім її син у знайомих дізнався де мешкає ОСОБА_11 . Але вони вирішили йти не до нього , а пішли до поліції та написали заяву. В поліції її неповнолітній син допитувався в її присутності. Його покази вона чула , порушень під час проведення допиту її неповнолітнього сину не було. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає. Просить суворо не карати.

В судовому засіданні досліджені наступні матеріали:
- витяг з кримінального провадження № 0000722 (а.с.1);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.04.2016 року, подане ОСОБА_5 , в якій він просив прийняти заходи до ОСОБА_4 , який шахрайським шляхом заволодів його мобільним телефоном (а.с.10)

- висновок судової товарознавчої експертизи № 792 від 19.04.2016 року, відповідно до якого вартість мобільного телефону «Lenovo А369і»становить 550 грн. (а.с. 26-30)

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 14.04.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_5 було пред`явлено чотири мобільних телефони, серед яких під номером 2 він впізнав свій мобільний телефон. (а.с. 38-40)

- протокол огляду від 14.04.2016 року, під час якого було оглянуто мобільний телефон марки «Lenovo А369і». ( а.с. 42)

- постанова про визнання речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 14.04.2016 року, відповідно до якої було визнано речовим доказом мобільний телефон «Lenovo А369і» та переданий під розписку на зберігання потерпілому ОСОБА_5 (а.с. 43-44)
- витягом з кримінального провадження № 000760 .(а.с.48)
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.04.2016 року , відповідно до якого ОСОБА_7 звернулася до Дніпровського ВП та просила прийняти заходи до хлопця на ім`я ОСОБА_11 , який 1.04.2016 року заволодів мобільним телефоном її сина. (а.с. 56)
- протокол огляду місця події від 06.04.2016 року, відповідно до якого було оглянуто місце події.(а.с.60)
- протокол огляду від 06.04.2016 року, відповідно до якого в присутності понятих було оглянуто договір про надання фінансового кредиту під заставу від 01.04.ю2016 року , видана ломбардом "Ломбард Онікс" .(а.с.65)
- договір фінансового кредитування від 01.04.2016 року (а.с.66)
- постанова про визнання речовим доказом від 07.04.2016 року, відповідно до якої визнано речовим доказом договір про надання фінансового кредиту від 01.04.2016 року. (а.с. 67)
- висновок судової товарознавчої експертизи № 806 від 20.04.2016 року, відповідно до якого вартість мобільного телефону "Huawey G700 ul0", становить 2750 грн. (а.с. 77-80)

- постанова про визнання речовим доказом від 22.04.2016 року , відповідно до якої визнано речовим доказом мобільний телефон "Huawey G700 ul0", який було вилучено з ломбарду та передано на зберігання потерпілій ОСОБА_7 (а.с. 97,98)
- протокол слідчого експеременту від 14.05.2016 року, під час якого потерпілий ОСОБА_6 показав та розказав яки м чином ОСОБА_13 заволодів його мобільним телефоном. (а.с. 116-120, 121-124)
Суд не приймає до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 в частині того, що потерпілий ОСОБА_14 не біг за ним слідом та не кричав йому вимоги повернути його мобільний телоефон, оскільки вони спростовуються наданими в судовому засіданні поясненнями потерпіло ОСОБА_7 та дослідженими матеріалами кримінального провадження .
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`суди застосовуютьЄвропейську конвенцію з прав людинита основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Виходячи з вищевикладених обставин суд вважає вірною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 і кваліфікує його дії за ч.1 ст.190 КК України, оскільки він вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та за ч.2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали..
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину ч.2 ст. 186 КК України та у вчиненні злочину невеликого ступеню тяжкості ст. 190 ч.1 КК України.
Як особа , обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є скоєння злочину відносно неповнолітньої особи.
До обставини, що пом`якшують йому покарання відповідно до ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальних витрат по кримінальному провадженні немає.
Долю речових доказів по кримінальному провадженню вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 , ч.1 ст. 190 КК України та призначити покарання:

- за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі

- за ч.1 ст. 190 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю скоєних злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік , якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
та п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме:

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Речові докази - мобільний телефон марки «Lenovo А369і», який зберігається у потерпілого ОСОБА_5 - залишити в його розпорядженні; мобільний телефон марки "Huawey G700 ul0", який зберігається у потерпілої ОСОБА_7 - залишити в її розпорядженні.
Речові докази - договір про надання фінансового кредиту під залог мобільного телефону від 01.04.2016 року, який зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1