Дата документу Справа № 310/6878/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/440/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/6878/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 185 ч. 1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003464, за апеляційною скаргою процесуального прокурора на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 листопада 2016 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лісічанська Луганської області, громадянки України, яка має повну вищу педагогічну освіту, заміжньої, яка має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсіонерки, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України;

в с т а н о в и л а:
Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 листопада 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України та призначено їй покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 1 позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 357 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

За сукупністю злочинів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 439 грн. 80 коп.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_7 не обрано.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 26 червня 2016 року приблизно об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_7 знаходилась на території ринку по вул. Європейській в м. Бердянську Запорізької області, де зустрілася із співмешканкою потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 . Під час вказаної зустрічі ОСОБА_9 запросила ОСОБА_7 до свого із ОСОБА_8 місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час перебував потерпілий ОСОБА_8 , куди вони і прослідували. Перебуваючи у приміщенні спальної кімнати за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проводили спільний відпочинок, вживаючи при цьому алкогольний напій «Горілка». Під час відпочинку ОСОБА_7 на підвіконні кімнати, де вони перебували, помітила мобільний телефон «Samsung duos» - GT-E1282T imei: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , належний ОСОБА_8 , після чого у неї виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вищевказаного майна.

Того ж дня, приблизно в 16 годин 00 хвилин ОСОБА_7 , продовжуючи знаходитись за адресою: АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з підвіконня спальної кімнати таємно викрала майно, що належить потерпілому ОСОБА_8 , а саме мобільний телефон «Samsung duos» - GT-E1282T, imei: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , ринкова вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи від 07.09.2016 року № 1291 станом на 26.06.2016 року складає 405 грн. 00 коп.

Після цього ОСОБА_7 з викраденим майном залишила місце вчинення злочину та того ж дня, у вечірню пору доби, знаходячись поблизу кафе «Діана» по вул. Європейській в м. Бердянську Запорізької області, продала вказаний мобільний телефон раніше незнайомому їй чоловіку, таким чином розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 405 грн.

Крім того, 28 серпня 2016 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_7 прийшла в гості з метою спільного відпочинку до ОСОБА_10 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи разом із ОСОБА_10 , вони спілкувались, вживаючи при цьому алкогольний напій «Горілку». При цьому ОСОБА_7 достовірно знала про місце, де ОСОБА_10 зберігав свої важливі особисті документи під килимом в зальній кімнаті, так як неодноразово бачила їх там під час попередніх її візитів до потерпілого.

Того ж дня, в період часу з 10 години 00 хвилин до обідньої пори доби ОСОБА_10 пішов відпочивати до спальної кімнати, а у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення його важливих особистих документів. В цей період часу, продовжуючи знаходитись за місцем мешкання ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого повернення за грошову винагороду, скориставшись тим, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з-під килима на підлозі зальної кімнати таємно викрала паспорт громадянина України НОМЕР_3 , а також інші важливі особисті документи, а саме картку платника податків з присвоєнням реєстраційного номеру облікової картки платника податків із ДРФО НОМЕР_4 , посвідчення водія НОМЕР_5 , пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 серії НОМЕР_6 , свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № НОМЕР_4 серії НОМЕР_7 , які видано на ім`я ОСОБА_10 , та залишила місце вчинення злочину.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 , кваліфікацію її дій, остаточний вид та розмір покарання вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання за ч. 3 ст. 357 КК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК України, незважаючи на те, що ОСОБА_7 , пенсіонерка за вислугою років, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , судом безпідставно застосовано покарання за ч. 3 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі при відсутності будь-яких підстав.

На підставі викладеного, просить вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.11.2016 року відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного судом покарання за ч. 3 ст. 357 КК України; вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510 грн.). В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга процесуального прокурора підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, які ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються.

Разом з тим, при призначенні покарання обвинуваченій, суд першої інстанції допустив неправильне застосування кримінального закону.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років та до осіб, що досягли пенсійного віку.

Незважаючи на те, що ОСОБА_7 , має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , та є пенсіонером, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, суд безпідставно застосував покарання за ч. 3 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі, отже застосував закон, який не підлягав застосуванню.

З огляду на вищенаведене, вирок суду в частині призначеного судом покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 357 КК України підлягає скасуванню зі зміною їй виду покарання за цим законом на штраф в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень, як то просить прокурор у своїй апеляційній скарзі.

Оскільки зміною вироку не погіршується становище обвинуваченої, так, як штраф є більш м`яким видом порання, ніж обмеження волі відповідно до статті 51 КК України, апеляційний суд постановляє ухвалу, а не вирок, як того просив прокурор у своїй апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу процесуального прокурора задовольнити.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення їй покарання за ч. 3 ст. 357 КК України змінити на інший вид покарання, а саме на штраф в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4