АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/5206/16-к Номер провадження 11-кп/786/606/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст. 185 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю :
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінального провадження №0002075, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2016, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 03 квітня 2017 року ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня технічна, розлученого, непрацюючого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого :

1) 30 квітня 2010 року Київським районним судом м. Полтава за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 30 липня 2010 року вирок суду змінено: виправдано за ч. 1 ст. 187 КК України та зменшено покарання до 2 років позбавлення волі;

2) 21 серпня 2012 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

3) 26 листопада 2012 року Київським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 186, 69 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 25 липня 2014 року умовно-достроково на невідбутий термін 10 місяців 26 днів, -

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого передбаченого ч. 3ст. 185 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому термін його попереднього увязнення по цій справі у строк покарання з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі з 10 січня 2017 року до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави 1155,52 грн. судових витрат.

Відповідно до ст. 100 КПК України по справі вирішено долю речових доказів.
За вироком суду, 28 травня 2016 року, близько 20 год., обвинувачений ОСОБА_8 , повторно, знаючи, що потерпіла ОСОБА_9 , з якою він був знайомий та яку неодноразово відвідував в її помешканні, разом з своєю родиною знаходиться за межами м. Полтави, з метою скоєння крадіжки її особистого майна, прибув до її будинку, що по АДРЕСА_2 , де шляхом розбиття скла віконної рами проник в будинок, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 2000 доларів США, що станом на дату скоєння злочину відповідно до офіційного курсу НБУ складає 50199,99 грн., пляшку парфумів «Dolche&Gabana» об`ємом 100 мл. вартістю 1050,00 грн., підвіску у вигляді «Листка» об`ємної фігури з каменем цирконій загальною вагою 0,75 г 585 проби вартістю 600,00 грн., хрестик із золота вагою 0,4 г 585 проби вартістю 400,00 грн., хрестик із золота вагою 0,8 г 585 проби вартістю 800 грн., золотий ланцюжок вагою 1,5 г 585 проби, довжиною 50 см вартістю 1500 грн., чим завдав останній матеріального збитку на загальну суму 54549,99 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини провадження та правильність кваліфікації його дій, просить змінити вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі винного внаслідок надмірної суворості та обрати йому більш м`яку міру покарання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд при призначенні покарання не взяв до уваги щодо перебування на його утриманні неповнолітньої дитини, та те, що має батьків пенсіонерів, які потребують додаткової допомоги.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги з мотивів у ній наведених, думку прокурора ОСОБА_10 про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріали провадження дають підстави вважати, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення доведена зібраними по справі доказами, матеріалами провадження та показаннями самого обвинуваченого, який у судовому засіданні детально розповів про обставини вчинення крадіжки. Крім цього, винуватість ОСОБА_8 в апеляційному порядку учасниками судового провадження, зокрема обвинуваченим не оскаржується.

В зв`язку з повним визнанням вини та обставин вчинення кримінального правопорушення, у відповідності до положень ч.3 ст. 349 КПК України, докази по справі в судовому засіданні не досліджувалися.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції, за обставин встановлених під час розгляду провадження, правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку поєднану у житло, вчинену повторно.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд зобов`язаний врахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Особі, яка винила злочин, має бути призначене покарання в межах, установлених у санкції статті чи частини даної статті, а також бути необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Як встановлено вивченням матеріалів провадження, місцевий суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідно ст. 414 КПК України, визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як убачається з оскаржуваного вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд дотримуючись вимог закону, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, а також наявність обставин, що впливають на призначення покарання, зокрема притягнення обвинуваченого до відповідальності за вчинення умисного аналогічного злочину, наявність непогашеної судимості у визначеному законом порядку, наявність обставин, що пом`якшують покарання, до яких суд відніс: щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, даних, які характеризують особу обвинуваченого та інших обставин провадження, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Колегія суддів приймає до уваги наявність на утриманні обвинуваченого ОСОБА_8 неповнолітньої дитини та відвідування обвинуваченим церкви, проте вчинення обвинуваченим, який раніше неодноразово притягувався до відповідальності за злочини проти права власності та спрямованих на розкрадання чужого майна, нового корисливого злочину, свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, а призначення іншого виду покарання, ніж позбавлення волі, негативно вплине на досягнення мети кримінального покарання, відповідно до статті 50 КК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в повній мірі враховані всі обставини на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі стосовно міри покарання, про що вказано у вироку районного суду.

Оцінивши в сукупності всі обставини провадження колегія суддів приходить до висновку, що покарання призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 у близькому до мінімального розміру санкції статті за своїм видом та розміром, є справедливим, достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

За наведених обставин, підстав для зміни вироку, зокрема в частині призначення ОСОБА_8 колегія суддів не знаходить, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Колегією суддів не встановлено під час розгляду даного кримінального провадження судом першої інстанції таких істотних порушень вимог КПК України, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного вироку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного судом покарання обвинуваченому не знаходить.

На підставі вище приведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 03 квітня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

У порядку ст. 404 КПК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення до даному провадженню з 10 січня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4