Справа № 755/196/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" січня 2017 р. м.Київ
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, офіційно не працюючого, не військовозобов`язаного, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
27.01.1997 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.2 ст.142, ч.2 ст.140, ст.42 КК України (в редакції 1961 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
30.07.2001 року Ватутінським районним судом м.Києва за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1961 року) до 4 років позбавлення волі;
02.08.2005 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
11.09.2013 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі;
18.11.2015 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.1 ст.309, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, -
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 18.11.2015 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та повторно вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.
Так, 14.08.2016 приблизно о 18 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 , зайшов до приміщення торгового залу магазину «Екомаркет», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Краківська, 18-А, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, з даного магазину, та обернення його на свою користь.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, повторно, шляхом вільного доступу ОСОБА_5 , взяв в торговому залі вказаного магазину картонний ящик з коньяком марки « Шабо Резерв», в якому знаходилися пляшки ємністю 0,5 л., в кількості 24 шт., загальною закупівельною вартістю 2282 гривні 88 копійок.
Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , взяв картонний ящик з коняком, який стояв на підлозі, навпроти касової зони та безперешкодно покинув приміщення магазину. Своїми протиправними діями, які полягали у повторному, таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_5 , спричинив ТОВ «Ексім трейд Транс Фуд», якому належить магазин «Екомаркет», матеріального збитку на загальну суму 2282 гривень 88 копійок.
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.185 КК України.
Крім того, ОСОБА_5 , 03.01.2017 року, приблизно о 11 годині 20 хвилин, перебував у приміщенні маркету «Пчелка», який знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Р.Окіпної, 3, і в цей час у нього виник злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів з метою власного протиправного збагачення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою власного незаконного збагачення ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з полиці магазину продукти харчування, а саме: 4 плитки шоколаду «Корона МаксФан арахіс», загальною вартістю 156 гривень 83 копійки, та 2 плитки шоколаду «Корона Максфан мармелад», вартістю 78 гривень 41 копійка, які помістив до сумки, яку тримав при собі.
Після цього, ОСОБА_5 не сплативши грошові кошти за викрадені продукти, пройшов з ними поза межі кас, направившись у напрямку виходу з магазину, однак свій злочинний намір довести до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки після перетину лінії кас магазину «Пчелка», був затриманий охоронцем даного магазину.
Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), так як особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 15.08.2016, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , відеозаписами з камер відеоспостереження в приміщенні магазину «Еко Маркет», протоколом огляду місця події від 03.01.2017, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , відеозаписами з камер відеоспостереження та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.
Беручи до уваги те, що на даний час існують ризики, а саме: не має міцних соціальних зв`язків, оскільки підозрюваний не одружений та не має на утриманні дітей, до того ж, будучи обізнаним з покаранням за вчинені ним злочини, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_5 може знищити можливі речові та інші докази, місцезнаходження яких на даний час не відомо слідству, незаконно впливати на представників потерпілих та свідків перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші злочини, оскільки він безробітний, внаслідок чого не має стабільного джерела прибутку, і свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ним вказаних злочинів.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість продовжує вчиняти нові умисні корисливі злочини під час іспитового строку, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив.
У судовому засіданні слідчий у повному обсязі підтримав своє клопотання та послався на обставини, які у ньому були викладені, додавши, що обґрунтованість підозри підтверджується наявними у кримінальному провадженні допустимими доказами.
Прокурор в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для підозрюваного, з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.
Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, просив не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а застосувати інший, не пов`язаний з позбавленням волі.
Захисник також заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на відсутність ризиків та необґрунтованість підозри, яка не підтверджена належними доказами, у випадку задоволення клопотання, просила визначити заставу, що є обов`язковою відповідно до норм КПК України.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваного та його захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , оформлене відповідно до вимог ст.184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розпис підозрюваного та захисника щодо вручення їм копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а також копій матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України.
Відповідно до протоколу затримання особи від 03.01.2017 року, ОСОБА_5 був затриманий 03.01.2017 року, о 11-30 годині, відповідно до ст.208 КПК України без ухвали слідчого судді. Тому, саме вказаний час (11-30 година 03.01.2017 року) є моментом затримання ОСОБА_5 у розумінні вимог ст.209 КПК України.
03.01.2017 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
Вирішуючи питання про наявність підстав обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст.177 КПК України.
Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
В судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, наявними у справі допустимими доказами, зібраними в матеріалах кримінального провадження в сукупності.
При цьому слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п.175 Рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року).
Статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я, майновий стан підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, а саме той факт, що він не одружений, офіційно не працює.
Крім того, ОСОБА_10 підозрюється у скоєні злочинів, який згідно ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, за які законом передбачено покарання до 5 років позбавлення волі, раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення тяжких корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому порядку, підозрюється у вчинені злочинів в період іспитового строку, встановленого вироком суду.
Вказані вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність слідчим і прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього запобіжний захід тримання під вартою.
Підстав для обрання відносно підозрюваного інших запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, слідчий суддя не вбачає.
Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись, ст.ст.3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України у м.Києві та Київській області.
Ухвала діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислюється з моменту його фактичного затримання з 11-30 години 03.01.2017 року.
ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент протягом строку дії ухвали внести заставу у розмірі 16000 (шістнадцять тисячі гривень 00 копійок) у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м.Києва (одержувач Дніпровський районний суд м.Києва, , банк одержувач ГУДКСУ у м.Києві, МФО 820019, розрахунковий рахунок №3058) .
У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, два рази на тиждень у час, визначений вказаним слідчим;
- не відлучатися з м.Києва без дозволу слідчого, який проводе досудове розслідування, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, який проводить досудове розслідування, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
- здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон;
- носити електронний засіб контролю.
Встановити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, - два місяці з моменту винесення ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Виконання ухвали доручити начальнику Київського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України у м.Києві та Київській області.
Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному та захиснику негайно після її проголошення.
Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 15-00 годині 10 січня 2017 року.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Апеляційного суду м.Києва.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1