Справа № 640/1730/17
н/п 1-кс/640/1324/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю заявника - адвоката ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 07.02.2017 р. про відмову у задоволенні клопотання, -
встановив:
В судове засідання заявник з`явився та надав суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у скарзі. Просить скаргу задовольнити.
Слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 до судового засідання не з`явився, до суду надав заперечення на скаргу, вважаючи винесену постанову законною та обґрунтованою.
Слідчий суддя, вислухавши думку заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, приходить до наступного.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303, 304 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Згідно до ч. 2 ст. 220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали, вважає зазначену постанову законною та такою, що не порушує права сторони захисту, з огляду на наступне.
Із змісту оскаржуваної Постанови слідчого випливає, що поняття уразливого стану є оціночною юридичною категорією, складається з двох видів: фізіологічного та соціального і лише орган досудового розслідування і суд, на підставі конкретних обставин справи можуть встановити, чи був стан особи насправді уразливим. Так, фізіологічний вид уразливого стану, це - зумовлений фізичними чи психічними властивостями або зовнішніми обставинами стан особи, який позбавляє або обмежує її здатність усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, приймати за своєю волею самостійні рішення, чинити опір насильницьким чи іншим незаконним діям. Такий стан може бути викликаний: психічними властивостями (наявність певних захворювань, розладів або відхилень у психічній діяльності, тощо); фізичними властивостями (неможливість чинити опір незаконним діям через фізичну хворобу, певні фізичні вади, тощо); певними зовнішніми факторами (умисне приведення особи до несвідомого стану). Соціальний вид уразливого стану, це збіг тяжких особистих сімейних або інших обставин, які самостійно чи в сукупності змішують потерпілого погодитись бути експлуатованою. Для наявності такого стану не є характерним обмеження здатності особи усвідомлювати свої дії, керувати ними та чинити опір неправомірному впливу. Наявність такого стану має, насамперед, підтверджуватись не результатами експертиз, а сукупністю доказів існування низки тяжких особистих сімейних або інших обставин. Під час проведення досудового розслідування встановлено, що уразливий стан потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_10 є соціальним, тобто - викликаним збігом тяжких особистих сімейних та інших обставин, які змусили їх погодитись бути експлуатованими і така згода не відповідала їх справжнім інтересам. Окрім того, відповідно до ст.242 КПК України, слідчий або прокурор не зобов`язаний звертатися до експерта для проведення експертизи щодо визначення психологічного стану та не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права. На теперішній час в матеріалах кримінального провадження встановлені фактичні обставини, які вказують на стан потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на момент їх згоди на надання сексуальних послуг, уразливим.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно до вимог ч.5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
У відповідності до частин 1 та 2 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Згідно до ст.276 КПК України, повідомлення про підозру, обов`язково здійснюється в порядку, передбачено ст. 278 КПК України, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Слідчий суддя вважає, що зазначена Постанова слідчого від 07.02.2017 р. відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КК України, оскільки мотивувальна частина постанови містить обґрунтування відмови у задоволенні клопотання з посиланням на Закон.
Крім того, необхідно зазначити, що проведення судово-психологічної експертизи є тривалим процесом, та, як встановлено в судовому засіданні, 23.02.2017 досудове розслідування у кримінальному провадженню завершено та сторонам надано доступ до матеріалів досудового розслідування, а тому слідчий суддя приходить до висновку про умисне затягування стороною захисту розумних строків, що є об`єктивно необхідними для процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень
З урахуванням викладеного, Постанова слідчого від 07.02.2017 р. про відмову у задоволенні клопотання, скасуванню не підлягає.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-304, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
Відмовити в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 07.02.2017 р. про відмову у задоволенні клопотання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1