Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1515/17
У Х В А Л А
30.05.2017 року м.Виноградів
Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його законного представника - ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , секретар судового засідання ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів клопотання старшого слідчого СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселиця Семенівського району Полтавської області, учня 9-А класу Королівської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
27.04.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло. Допитаний як підозрюваний ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення зізнався та щиро розкаявся.
Вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні також підтверджена показаннями потерпілого ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події від 23.04.2017 року, іншими матеріалами досудового розслідування.
З метою досягнення дієвості кримінального провадження щодо підозрюваного ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як існує обґрунтована підозра щодо вчинення ним кримінального правопорушення проти власності, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, а необрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов"язків, що в подальшому може призвести до невиконання завдань кримінального судочинства. Аналіз особистості ОСОБА_4 із зібраних наявних характеризуючих даних, вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів, відсутність соціальної пристосованості у суспільстві, відсутні міцні соціальні зв"язки, які б утримували його за місцем проживання, підозрюється у вчиненні злочину проти власності, а також існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого злочину, переховування від органів досудового розслідування, тобто може не з"являтися на виклики слідчого, прокурора, суду, виїхати за межі Виноградівського району, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик його протиправної поведінки, у зв"язку з чим особисте зобов"язання, особиста порука будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із домашнім арештом.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, дає підстави для обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Слідчий та прокурор при розгляді підтримали клопотання з викладених у ньому підстав та просять задовольнити.
Підозрюваний, захисник та законний представник не заперечили проти застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Підозрюваний зазначив, що вчинив крадіжку, обставини якої викладено в клопотанні.
Заслухавши доводи прокурора, слідчого, думку підозрюваного, його захисника та законного представника, дослідивши матеріали справи, з"ясувавши обставини, слідчий суддя прийшов до таких висновків.
Домашній арешт є одним із запобіжних заходів та у відповідності до ч. 1 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
У ст. 177 КПК України визначено мету та підстави застосування запобіжних заходів.
Так, у відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
За правилами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов"язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м"яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні питання застосування до підозрюваного запобіжного заходу перевірено наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема, враховано вагомість доказів вчинення ним кримінального правопорушення.
ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.
Кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки настає у разі, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Якщо вартість майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян викрадення чужого майна вважається дрібним (ч. 3 ст. 51 КУпАП).
У ч. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено податкову соціальну пільгу у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.
У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" закріплено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01.01.2017 року - 1600 гривень.
Виходячи з викладеного, у 2017 році податкова соціальна пільга складає 800 грн. Кримінально караним є викрадення чужого майна вартістю 160 грн. і більше.
Згідно повідомлення про підозру загальна вартість викраденого майна складає 400 грн. В цій частині при розгляді клопотання досліджено копії довідок по кожному з викрадених предметів із зазначенням їх вартості станом на 23.04.2017 року та того, що такі перебували у використанні, які не є належними доказами на підтвердження вартості викраденого, вказаної у повідомленні про підозру. Відтак, прокурором не доведено наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов"язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
З огляду на недоведеність обставини, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, слідчий суддя
Копію ухвали вручити учасникам розгляду.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п"яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1