ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/3697/14-к
Провадження № 1-кп/636/10/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора Чугуївської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєві кримінальне провадження № 0000685, внесене 20 травня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чугуїв, Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, працюючого тренером-викладачем Чугуївської районної спортивної школи, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
в с т а н о в и в:
17 травня 2014 року приблизно о 03.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у дворі будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , в ході раптово виниклої сварки з приводу голосного поводження потерпілого у нічний час доби, в процесі реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень, наніс удар кулаком лівої руки в праву нижню сторону обличчя ОСОБА_6 , чим завдав, згідно висновку експерта № 214-Ч/14 від 12 червня 2014р., тілесне ушкодження у вигляді косого перелому тіла нижньої щелепи справа в області 3-4 зубів, який за ступенем тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я кваліфікується як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я (понад 21 день), після чого свої дії припинив.
Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне спричинення середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в судовому засіданні у вчиненому злочині не визнав, пояснивши, що о 22.00 год. 16 травня 2014 року він перебував у своїй квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і лягав відпочивати у кімнаті, вікна якої виходять у двір будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . До 03.00 год. 17 травня 2014р. доносились гучні крики з двору будинків, які заважали відпочивати мешканцям будинків. Близько 02.30 год. 17.05.2014р. до нього прийшов товариш ОСОБА_8 , з яким вони збиралися йти на рибалку, і коли вони знаходились у кімнаті, то почув, як якась жінка зробила зауваження хлопцям, які знаходились у дворі будинків та гучно розмовляли, з приводу їхньої поведінки та запропонувала розійтися, бо у сусідів похорони цього дня. Він вийшов на балкон своєї квартири і побачив компанію хлопців, що знаходились на лавочці біля під`їзду, які розпивали спиртні напої і шуміли. Після чого він вийшов у двір і підійшов до бордюра на відстані близько 4м від хлопців, і побачив компанію з 5 чоловік віком від 20 до 25 років, серед яких впізнав одного хлопця за прізвищем ОСОБА_9 , який приходив до нього займатися боксом 3-4 роки тому, і запропонував їм розійтися, на що почув згоду, а ОСОБА_9 запропонував забирати своїх друзів та розходитись по домівкам. В цей час на сусідній лавочці у цьому ж дворі знаходились мешканці його будинку сім`я ОСОБА_10 - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а його товариш ОСОБА_8 знаходився на балконі його квартири, а у будинку АДРЕСА_4 , де мешкає ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , та будинку АДРЕСА_5 , де мешкає ОСОБА_15 , горіло світло, а повертаючись додому, він побачив, що на балконі квартири АДРЕСА_6 стояв ОСОБА_16 . Повернувшись додому, він почав збиратися з товаришем на рибалку, однак шум продовжувався ще хвилин 10-15, і чув, що хтось з хлопців сказав про нього, що він тренер по боксу. Коли вони з товаришем йшли о 03.30 год. на рибалку, молодих людей у дворі не було. Через деякий час від мешканців свого мікрорайону він узнав, що в той день у районі старої Башкирівки відбулася бійка, учасником якої був потерпілий ОСОБА_6 07.06.2014р. йому на телефон подзвонила жінка, яка представилась матір`ю потерпілого ОСОБА_6 , яка повідомила, що він зламав щелепу її сину ОСОБА_6 і вимагала 5000 доларів США.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні в суді показав, що 16 травня 2014р. близько 21.00 год. він зі своїми товаришами ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і ОСОБА_20 знаходились у дворі будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , і на столику з лавочками вирішили подивитися на ноутбуці фільм, взявши з собою 2,5 л пива, при цьому пиво пили лише він та ОСОБА_21 23.00 год., коли батарея ноутбука розрядилася, ОСОБА_22 пішов додому віднести ноутбук, а він провів свою дівчину додому до під`їзду буд. АДРЕСА_2 . Повернувшись до столика, вони продовжили сидіти за столиком і вирішили пограти у карти. О 02.30 год. у них виник спір з привиду гри, і вони почали гучно сперечатися протягом 20-30 хвилин. В цей час до них підійшов невідомий чоловік і вимагав негайно покинути двір, при цьому схопив за одяг ОСОБА_23 , на що він запевнив чоловіка, що приберуть сміття та розійдуться. Але чоловік гучно кричав, підганяв їх, а він йому відповів, при цьому звернувся до нього на «ти», про що той зробив зауваження. Після чого чоловік підійшов до нього впритул і наніс удар кулаком в праву область щелепи, від чого він похитнувся та відчув біль у зубах і після доторкання до обличчя побачив на руці кров, а чоловік стояв поряд і нічого не робив, не запропонував допомогу, а розвернувся та пішов до свого під`їзду. Протягом 2 хвилин вони з друзями стояли біля столику, ОСОБА_22 повідомив, що цей чоловік тренер по боксу ОСОБА_5 , і вони розійшлися. Він пішов до себе додому з ОСОБА_20 і нікому нічого не сказав, бо було вже пізно і батьки спали, а вранці він відчув біль в області щелепи і з матір`ю поїхали у Чугуївську ЦРБ, звідки їх направили до Харківської обласної лікарні, бо був виявлений перелом щелепи.
Представник потерпілого ОСОБА_7 в суді підтримала позов про стягнення матеріальної шкоди та морального збитку, вважаючи, що нанесені тілесні ушкодження спричинені обвинуваченим завдали потерпілому матеріальні збитки під час лікування та моральну шкоду, бо тривалий час він відчував біль, порушений був звичайний ритм його життя, пропустив заняття в університеті.
Незважаючи на те, що обвинувачений не визнав свою вину в спричиненні умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, підтверджується показами свідків, допитаних в ході судового розгляду та дослідженими в судовому засіданні доказами:
- показами свідка ОСОБА_24 , який у судовому засіданні підтвердив факт перебування зі своїми друзями ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_25 і ОСОБА_20 у дворі будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 17 травня 2014р. о 03.00 год., коли до них підійшов незнайомий чоловік та зробив зауваження з приводу їх гучної поведінки, на що вони погодились, однак між цим чоловіком та потерпілий ОСОБА_6 виник словесний конфлікт з приводу звернення ОСОБА_6 до цього чоловіка, оскільки він звертався до нього на «ти», а ОСОБА_5 в свою чергу висловлювався нецензурною лайкою в адресу хлопців, після чого цей чоловік став навпроти ОСОБА_6 впритул і наніс боковий удар кулаком лівої руки в праву частину щелепи ОСОБА_6 , який після удару схопився за обличчя, а невідомий чоловік, не дочекавшись, поки вони підуть з двору, пішов до свого під`їзду;
- показами свідка ОСОБА_26 , який у судовому засіданні надав покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_24 щодо перебування у дворі будинку з друзями, і доповнив, що з під`їзду будинку АДРЕСА_2 вийшов раніше йому знайомий тренер по боксу ОСОБА_5 , у якого він раніше займався, і після словесного конфлікту, що виник між ОСОБА_5 , який висловлювався при цьому нецензурною лайкою, та ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , стоячи навпроти ОСОБА_6 впритул, наніс боковий удар кулаком лівої руки в праву частину щелепи ОСОБА_6 , і після удару той схопився за обличчя, а ОСОБА_5 пішов до свого під`їзду;
- показами свідка ОСОБА_27 , який надав покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_24 з приводу виниклого конфлікту та нанесення ОСОБА_5 удару ОСОБА_6 кулаком лівої руки в праву частину щелепи;
- показами свідка ОСОБА_28 , який у судовому засіданні надав такі саме покази, як ОСОБА_22 , ОСОБА_29 і ОСОБА_17 про конфлікт, який відбувся у дворі будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 17 травня 2014р. о 03.00 год. між невідомим чоловіком та потерпілим ОСОБА_6 , після якого цей чоловік підійшов до ОСОБА_6 впритул і наніс боковий удар кулаком лівої руки в праву частину щелепи ОСОБА_6 , після якого ОСОБА_6 схопився за обличчя, у нього з ротової порожнини текла кров, а невідомий чоловік, не дочекавшись, поки вони підуть з двору, пішов до свого під`їзду. Далі він разом з ОСОБА_6 пішов до нього до квартири ОСОБА_6 ночувати, де одразу лягли спати, а вранці він побачив, що обличчя з правої сторони ОСОБА_6 було розпухле, йому було важко розмовляти і він скаржився на біль;
- показами свідка ОСОБА_30 , який у судовому засіданні пояснив, що 17.05.2014р. біля 02.00 год., підходячи до будинку АДРЕСА_2 , в якому мешкав ОСОБА_5 , у дворі почув крики. О 03.00 год. ОСОБА_5 сказав йому, що він вийде на вулицю, оскільки з двору доносились крики, які заважають відпочивати всім мешканцям. Після чого він вийшов на балкон квартири ОСОБА_5 , і побачив, як той вийшов з під`їзду, підійшов до бордюру і зробив зауваження хлопцям, які знаходились за столиком двору будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , з приводу їх поведінки, внаслідок чого між ОСОБА_5 та хлопцями виник конфлікт, що тривав близько 5 хвилин, і звинувачений розвернувся та пішов додому, а він пішов з балкону до приміщення квартири, а тому, як ОСОБА_5 заходив у під`їзд, він не бачив;
- показами свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , що під час конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знаходились у дворі цього ж будинку на сусідній лавочці на відстані 15 м, які у судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_5 підійшов до бордюру навпроти лавочки зі столиком, на якій сиділи 5 хлопців і голосно кричали, зробив їм зауваження, конкретно звернувшись до одного з хлопців, наголосив, що у одних з мешканців цих домів були похорони, і пішов до свого під`їзду, на що хлопці йому нагрубили, і виник конфлікт, який відбувався 2-3 хвилини. Після чого хлопці ще 5-6 хвилин знаходились за столиком, потім пішли і лише потім самі свідки пішли до своєї квартири;
- показами свідка ОСОБА_33 , яка у судовому засіданні пояснила, що 0 02.00 год. 17.05.2014р. вона почула крики з двору будинків і вийшла на балкон своєї квартири, звідки побачила, що на лавочці у дворі будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 знаходились 5 хлопців і гучно розмовляли. Через декілька секунд до двору будинків вийшов ОСОБА_5 , підійшов навпроти лавки, де знаходилась компанія хлопців, і, стоячи на проїзджій частині дороги, запропонував хлопцям розійтися, але у відповідь була чутна нецензурна лайка та сміх. Після чого ОСОБА_5 пішов назад, в сторону свого під`їзду, і вона зайшла до кімнати;
- показами свідка ОСОБА_34 , яка у судовому засіданні пояснила, що вона та її чоловік ОСОБА_35 , який надавав покази в ході досудового слідства, перебуваючи у кімнаті своєї квартири, чули, як компанія хлопців гучно себе поводила з 00.00 год. до 03.00 год. 17.04.2015р., і мешканці будинків робили їм зауваження, але вони на балкон не виходили і нічого не бачили;
- повідомленням КЗОЗ «Чугуївської центральної клінічної лікарні ім. М.І.Кононенка» № 1447 від 30.05.2014р. про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся за первинною медичною допомогою до хірурга-стоматолога Чугуївської ЦРЛ 17.05.2014р. і після обстеження встановлений діагноз травматичний перелом нижньої щелепи, для подальшого лікування направлений до щелепно-лицьового відділення КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (а.к.п. 31);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.06.2014р., проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 , та фотознімками до нього, в ході якого ОСОБА_6 розповів про подію, яка відбулася 17.05.2014р., та показав механізм спричинення йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, зокрема вказав, що обвинувачений ОСОБА_5 наніс удар кулаком лівої руки в область правої нижньої щелепи один раз, при цьому вони обидва знаходились в положенні стоячи впритул (а.к.п. 34-38);
- висновком судово-медичної експертизи № 214-Ч/14 від 12.06.2015р., згідно висновків якого у ОСОБА_6 виявлені ушкодження у вигляді косого перелому тіла нижньої щелепи справа в області 3-4 зубів, який виник внаслідок ударного впливу тупого твердого предмету, не виключено, що у строк 17.05.2014р., та за ступенем тяжкості кваліфікується за критерієм тривалості розладу здоров`я як середньої тяжкості тілесне ушкодження /п.п. 2.3.1 Правил судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р./ (а.к.п. 40);
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 241-Ч/14 від 20.06.2014р., згідно висновків якого встановлені у ОСОБА_6 при первинній експертизі тілесні ушкодження могли виникнути по вказаному потерпілим на слідчому експерименті механізму ударом кулака в строк 17.05.2014р. (а.к.п. 75, 76);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 02.07.2014р., проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_30 , в ході якого свідок ОСОБА_36 розповів про подію, яка відбулася 17.05.2014р. між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 , при цьому він знаходився на балконі квартири обвинуваченого ОСОБА_5 , і чув що між ОСОБА_5 та компанією хлопців, що знаходилась за столиком у дворі будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , відбувався словесний конфлікт, який продовжувався близько 5-7 хвилин, після чого ОСОБА_5 розвернувся та пішов до свого під`їзду, але як той заходив у під`їзд, він не бачив, бо після того, як обвинувачений повернувся у бік під`їзду, пішов з балкону до кімнати квартири (а.к.п. 88, 89 );
- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.07.2014р. та фотознімками до нього, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_24 , в ході якого свідок ОСОБА_37 розповів про подію, яка відбулася 17.05.2014р. між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 , а саме: він знаходився разом з потерпілим за столиком у дворі будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , коли до них підійшов невідомий чоловік і зробив зауваження з приводу їх поведінки, при цьому він висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою, після чого між цим чоловіком та ОСОБА_6 відбувся словесний конфлікт, і цей чоловік підійшов впритул до ОСОБА_6 та вдарив ОСОБА_6 один раз кулаком лівої руки в праву сторону обличчя, а саме в щелепу. Після цього ОСОБА_6 схопився за щелепу, з його рота потекла кров, а чоловік розвернувся та пішов до свого під`їзду (а.к.п. 110-112);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.07.2014р. та фотознімками до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_28 , в ході якого свідок розповів про подію, яка відбулася 17.05.2014р. між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 , а саме: він знаходився разом з потерпілим за столиком у дворі будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , коли до них підійшов невідомий чоловік і зробив зауваження з приводу їх поведінки, при цьому він висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою, на що ОСОБА_6 йому зробив зауваження з приводу нецензурної лайки, після чого між цим чоловіком та ОСОБА_6 відбувся словесний конфлікт, і цей чоловік підійшов впритул до ОСОБА_6 та вдарив ОСОБА_6 один раз кулаком лівої руки в праву сторону обличчя, а саме в щелепу. Після цього ОСОБА_6 схопився за щелепу, з його рота потекла кров, а чоловік розвернувся та пішов до свого під`їзду (а.к.п. 113-115);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.07.2014р. та фотознімками до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_27 , в ході якого свідок розповів про конфлікт, який виник 17.05.2014р. між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 , при цьому він знаходився разом з потерпілим за столиком у дворі будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , коли до двору з будинку вийшов невідомий чоловік і зробив зауваження з приводу їх поведінки, після чого вони почали прибирати сміття зі столику та збиратися до дому, при цьому він висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою, і між цим чоловіком та ОСОБА_6 відбувся словесний конфлікт і цей чоловік підійшов впритул до ОСОБА_6 та вдарив того один раз кулаком лівої руки в праву сторону обличчя, а саме в щелепу. Після цього ОСОБА_6 схопився за щелепу, з його рота потекла кров, а чоловік розвернувся та пішов до свого під`їзду (а.к.п. 116-118);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.07.2014р. та фотознімками до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_26 , в ході якого свідок розповів про конфлікт, який виник 17.05.2014р. між обвинуваченим ОСОБА_5 , якого він знав раніше, бо тренувався у нього, та потерпілим ОСОБА_6 , при цьому він знаходився разом з потерпілим за столиком у дворі будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 вийшов з будинку в двір і у грубій формі зробив зауваження з приводу їх поведінки, висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою, після чого ОСОБА_6 його запевнив, що вони приберуть сміття зі столику та підуть до дому, але ОСОБА_5 не подобалось, як з ним розмовляв ОСОБА_6 , і через це між ними відбувся словесний конфлікт, ОСОБА_5 підійшов впритул до ОСОБА_6 та вдарив того один раз кулаком лівої руки в праву сторону обличчя, а саме: в щелепу. Після цього ОСОБА_6 схопився за щелепу, з його рота потекла кров, а ОСОБА_5 розвернувся та пішов до свого під`їзду (а.к.п. 119-121).
За клопотанням обвинуваченого у судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_38 та ОСОБА_39 , які можуть підтвердити факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 17.05.2014р. іншою особою, які пояснили суду, що близько 04.00 год. 17.05.2014р. вони перебували біля кафе «Арарат» і бачили високого хлопця у темній одежі, який перейшов трасу у напрямку з кафе «Аеліта» в сторону Башкирівки. Біля нього зупинився автомобіль темного кольору, моделі Джип, і водій автомобіля вийшов з нього, обійшовши автомобіль ззаду, підійшов до хлопця та вдарив його, після чого той впав. Інший чоловік з пасажирського сидіння вийшов з автомобіля і забрав водія, вони похали в напрямку Донецької області, а хлопець, піднявшись, пішов у напрямку м. Чугуєва. Однак вони не можуть стверджувати, що це саме був потерпілий ОСОБА_6 .
Суд, оцінюючи покази цих свідків, не вбачає в цих показах будь-яких фактичних даних, які б підтверджували свідчення про нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 іншою особою біля траси, тобто зміст цих показів не надає суду достатніх підстав вважати, що потерпілому вчинені тілесні ушкодження іншою особою, а також підстав вважати, що обвинуваченим не були спричинені тілесні ушкодження потерпілому, так як дані покази спростовуються показами свідків.
В ході судового розгляду судом 11.06.2015р. призначена судово-медична експертиза, згідно висновків експерта № 3048-Ая/15 від 20.08.2015р. у ОСОБА_6 мала місце щелепно-лицьова травма у вигляді косого перелому правої гілки нижньої щелепи без суттєвого зміщення кісних уламків із травматичним набряком на обличчі, яке утворилось від прямої дії тупим твердим предметом з відносно обмеженою поверхнею, що не відобразила своїх індивідуальних особливостей, та враховуючи його клінічні прояви та зовнішні травматичні зміни, які зафіксовані у медичній карті № 42871/579 стаціонарного хворого щелепно-лицьового відділення ХОКЛ «ЦЕМД і МК», а також результати наступних рентгенологічних обстежень від 20.05.12014р. та 29.06.2014р., рентгенологічних обстежень від 20.05.2014р. та 29.05.2014р., могло бути отримано незадовго до госпіталізації потерпілого до лікувального закладу 17.05.2014р., можливо і в час подій, які зазначені у постанові про призначення експертизи. У зв`язку з цією травмою 17.05.2014р. в умовах спеціалізованого стаціонару потерпілому проведена хірургічна операція: двущелепне шинування із подальшим задовільним післяопераційним періодом. За ступенем тяжкості ця травма є небезпечною для життя в момент заподіяння, та звичайно спричиняє за собою тривалий розлад здоров`я, який перевищує 3 тижні (21 день), і за цією кваліфікаційною ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості /п.п. 2.2.1, 2.2.2, 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р./ (т. 2 а.к.п. 1-3).
Допитаний у судовому засіданні експерт ХОБСМЕ ОСОБА_40 підтвердив висновки експертизи та зазначив, що потерпілий дійсно отримав перелом щелепи і можливо у час та при обставинах, як він зазначає.
У зв`язку з відсутністю первинного рентгенівського знімку щелепи потерпілого при надходженні потерпілого до лікарня, який суду не вдалося виявити, хоча такий знімок робився, що підтверджується наданими копіями журналу рентгенологічних досліджень щелепно-лицьового відділення, судом за повторним клопотання обвинуваченого 30.03.2016р. призначена комісійна судово-медична експертиза. Згідно висновків експерта № 179-КЕ/2016 від 19.09.2016р., у ОСОБА_6 , у зв`язку з подіями 17.05.2014р., мав місце закритий уламковий перелом нижньої щелепи справа в області 42, 43, 44 зубів з розривом слизової оболонки без зміщення, який утворився внаслідок ударної дії тупим твердим предметом в область нижньої щелепи справа, що не суперечить показам ОСОБА_6 , даними в ході проведення слідчого експерименту, в частині терміну та механізму отримання ним зазначеної травми, а саме в результаті одного удару кулаком в область нижньої щелепи праворуч. Травма нижньої щелепи кваліфікується як середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження, яке спричинило тривалий розлад здоров`я /п.п. 2.3.1 Правил судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень/. У розпорядження комісії не були надані первинні рентгенівські знімки нижньої щелепи ОСОБА_6 , зроблені до проведення операції двощелепного шинування, однак при зіставленні контрольних рентгенограм (№ 8435), виконаних 06.08.2016р. в присутності судово-медичного експерта, і рентгенограм нижньої щелепи ОСОБА_6 від 29.05.2014р., долучених до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів встановлено, що вони належать одній людині. На контрольних рентгенограмах нижньої щелепи ОСОБА_6 за 06.08.2016р. видимих кістково-травматичних змін не визначається, що свідчить про загоєння перелому, що мав місце, і повне відновлення кісткової тканини (т. 2 а.с. 91-94).
Допитані в режимі відеоконференції експерти: ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , підтвердили висновки комісійної судово-медичної експертизи
Оцінюючи в сукупності вищенаведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, віднесений відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України до категорії злочинів середньої тяжкості, а його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, яке є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого.
Таким чином, аналіз усіх досліджених в суді доказів дозволяє суду дійти висновку про те, що вказані докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.
Тому, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі злочину є доведеним (справа Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства).
Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, у відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Суд також приймає до уваги те, що відповідно до ст. ст. 3 та 27 Конституції України людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, внаслідок якого потерпілому ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває (а.к.п. 73), за місцем проживання характеризується задовільно: громадський порядок не порушує, правопорушень у побуті не допускає, скарги на його адресу зі сторони сусідів не надходили, спиртними напоями не зловживає (а.к.п. 74), працює, розлучений.
Обставин, що пом`якшували б покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено, оскільки обвинувачений критично не оцінив свою поведінку та вину, категорично заперечує проти нанесення потерпілому тілесних ушкодження, хоча усі свідки, які були присутні поряд з обвинуваченим та потерпілим під час нанесення тілесних ушкоджень, підтверджують цей факт, не висловився про готовність нести кримінальну відповідальність.
Обставини, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують його покарання, судом не встановлені.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Зважаючи на кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, враховуючи також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та суспільну небезпечність скоєного, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, характеризуючи дані обвинуваченого, суд при обранні міри покарання, приходить до висновкуза можливе у даному випадку призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді обмеження волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Згідно ч. 2 ст. 12, ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, уповноважений пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян у порядку, передбаченому цим кодексом.
Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 № 545 "Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діянні зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету використання", сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, у якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.
У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «Обласної лікарні центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» з 17.05.2014р. по 23.05.2014р., де на його лікування витрачено: 995,12 грн. вартість 6 ліжко-днів у стоматологічному відділенні, 224,46 грн. витрати параклінічних відділень, 72,14 витрати за проведення HBsAg, а всього 1291,70 грн. (т. 1 а.с. 40-42).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.
Частиною 3 статті 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Підсумовуючи все вищевказане, заявлений прокурором цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 1291,70 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог.
За приписами ст. ст.10, 60 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Враховуючи обставини злочину, суд вважає, що відшкодовувати майнові збитки та моральну шкоду потерпілому повинен обвинувачений ОСОБА_5 , оскільки ця шкода заподіяна потерпілому його злочинними діями за наявності його вини.
Матеріальна шкода в сумі 4461,94 грн. підтверджується наданими чеками та підлягає повному задоволенню.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, який є злочином середньої тяжкості, глибину душевних страждань потерпілого, вину обвинуваченого, вимоги розумності і справедливості, та вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в сумі 10000 грн.
Речових доказів та судових витрат по справі не має.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили з урахуванням його поведінки в ході судового розгляду справи не обирати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь КЗОЗ «Обласної лікарні центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» витрати на лікування потерпілої ОСОБА_6 у сумі 1291 (одна тисяча двісті дев`яносто одну) грн. 70 коп.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 4461 (чотири тисячі чотириста шістдесят одну) грн. 94 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 10000 (десять тисяч) грн.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, прокурору та потерпілому.
Суддя