1Справа № 335/4521/17 1-кп/335/321/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001161 від 21.03.2017 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, має професійно технічну освіту, працюючого електрогазозварювальником у КП «Водоканал», має на триманні неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_2 , раніше засудженого,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
06.04.2017 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з Запорізької місцевої прокуратури №2 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Ухвалою суду від 11.04.2017 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважає за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Обвинувачений та його захисник проти призначення судового розгляду у кримінальному провадженні заперечували. Надали до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.ст. 91, 110, 291 КПК України, оскільки з обвинувального акту, складеного у даному кримінальному провадженні не зрозуміло, що саме в ньому викладено, фактичні обставини кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією, чи сформульовано обвинувачення без викладення фактичних обставин. Обвинувачення є не коректним і позбавляє сторону захисту здійснити належний захист від висунутого обвинувачення.

Представник потерпілого у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд даної справи у його відсутність.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить висновку про необхідність повернення обвинувального у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України прокурору з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 статті 110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор, висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.

Відповідно до п.п. 2 п. 3 ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Тобто, обвинувачений має бути поінформованим не тільки про "підстави" обвинувачення, а й про "характер" обвинувачення, тобто про правову характеристику таких дій. І хоча ступінь деталізації обвинувачення може відрізнятися в залежності від обставин справи, обвинуваченому має бути принаймні надана інформація, достатня для повного розуміння пред`явлених звинувачень, для підготовки відповідного захисту (рішення Європейського суду з прав людини у справах Матточіа проти Італії, пункт 59; Пенєв проти Болгарії, пункти 33 та 42).

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті мають бути зазначені такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В порушення вказаних вимог КПК України, з обвинувального акту, складеного у даному кримінальному провадженні не зрозуміло що саме в ньому викладено, фактичні обставини кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією, чи сформульовано обвинувачення без викладення фактичних обставин, що унеможливлює призначення судового розгляду.

Таким чином, був порушений порядок висування обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і тому судове провадження за даним обвинувальним актом є неможливим.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п.79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Так, дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, однак в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 скоїв злочин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а в подальшому зазначено, що він діяв, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна.

Отже не зрозуміло, чи вчинив він крадіжку, чи грабіж, або вчинивши крадіжку, його дії з метою утримання викраденого майна після викриття сторонніми особами переросли в грабіж.

Також не зрозуміло, яким саме чином було викрито злочинні дії ОСОБА_5 : чи діями продавця, або спрацюванням системи контролю (сигналізації).

Таким чином, фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України відносно ОСОБА_5 викладені без належної конкретизації, на припущеннях, без логічного закінчення, не розкриваючи об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим призначення даного кримінального провадження до судового розгляду та, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, необхідним обвинувальний акт повернути прокурору, оскільки він не відповідає вищевикладеним вимогам КПК України.

Керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001161 від 21.03.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 2, який затвердив обвинувальний акт.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1