Справа № 405/1151/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2017 року Ленінський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький об`єднанні кримінальні провадження внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001315 від 09.11.2016 року та за №0000912 від 24.01.2017 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.06.2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 21 серпня 2017 року.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, що ризики застосування запобіжного заходу тримання під вартою не відпали, обвинувачений може ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 та його захисник заперечили щодо продовження строку тримання його під вартою та заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт. Клопотання мотивоване тим, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 погіршується, так як він має захворювання ВІЛ та потребує систематичного прийому ліків, отримання стаціонарного лікування. Окрім того, стороною обвинувачення жодного разу не було вжито заходів щодо забезпечення явки потерпілих по даному кримінальному провадженню, що призводить до затягування розгляду справи.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні даного питання, судом враховано, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого злочину та за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 4 до 6 років. Злочин вчинив в період умовно дострокового звільнення від відбуття покарання.

Викладене свідчить про наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу і на даний час не зменшились.

Суд приймає до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_6 не працює, раніше судимий, зареєстрований в с. Катеринівка Кіровоградської області. Наведене свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків та можливе переховування даної особи від суду.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Проте, враховуючи обставини справи, суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого. При цьому, суд оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_6 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від суду у разі зміни обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого під вартою.

Наявні ризики свідчать, що їх запобігання не можливе шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою, оскільки, перебуваючи під домашнім арештом чи на особистому зобов`язанні, встановленні ризики не будуть забезпеченні та інші альтернативні запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

При цьому, суд ураховує, що у разі наявності ризиків, ЄСПЛ допускає можливість застосування до особи виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Суд враховує, що по даному кримінальному провадженні судовий розгляд розпочато, однак ризики, які стали підставою для взяття особи під варту з перебігом часу не зменшилися.

З метою виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою строком на 60 днів, тобто до 14 жовтня 2017 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 177, 178 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який у виді домашнього арешту.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів до 14 жовтня 2017 року 16:10 год.

Копію ухвалу направити до ДУ Кропивницька установа виконання покарання (№14).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1