Єдиний унікальний номер 235/6401/16-к
Номер провадження 11-кп/775/477/2017

УХВАЛА

Іменем України

06 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_4

обвинуваченої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахумуті Донецької області матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2017 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР № 0000768 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Родинське, Покровського району Донецької області, громадянки України, з середньою - технічною освітою, розлученої, маючої неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючої ФОП, раніше не судимої, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

яку визнано винною та засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 4250 гривень без позбавлення права керувати транспортним засобом, стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_7 14935,58 гривень матеріальної шкоди та 10000 гривень моральної шкоди, вирішено питання про судові витрати та речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду, 2 вересня 2016 року, о 7 годині 48 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Nissan Qashqai» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , здійснювала рух по проїжджій частині провулку Університетського з боку вулиці Прокоф`єва в напрямку вулиці Центральної міста Покровська Донецької області.

Здійснюючи рух по другорядній дорозі провулка Університетського та під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя з головною дорогою вулиці Центральної, водій ОСОБА_5 , порушуючи вимоги дорожнього знаку 2.1 Додатка 1, п. 2.3 «б» та п. 16.11, Правил дорожнього руху України, діючи необережно, проявляючи злочинну самовпевненість, виїхала на проїжджу частину головної дороги вулиці Центральної міста Покровська, де не поступившись дорогою мопеду «Alpha», без реєстраційного номера, під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався справа, скоїла з ним зіткнення.

Внаслідок вказаної дорожньо транспортної події водію мопеда «Alpha» без реєстраційного номера ОСОБА_7 , були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В апеляційній скарзі обвинувачена не оспорюючи фактичних обставин справи просить вирок суду в частині позовних вимог змінити, позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 залишити без розгляду. На обґрунтування своїх вимог вказує, що суд першої інстанції безпідставно відхилив її клопотання про залучення у якості співвідповідача страхову компанію, оскільки цивільну відповідальність повинна нести страхова компанія, а вона є неналежним відповідачем. Також зазначає, що безпідставними є стягнення судових витрат на користь потерпілого по наданню правової допомоги, оскільки із наданих документів не вбачається, по якій саме справі надавалась правова допомога, виконані роботи жодним чином не підтверджені та відсутні документи, які підтверджують сплату коштів в сумі 5000 грн за виконання цих робіт. Зазначені документи та договір про надання правової допомоги в судовому засіданні не досліджувались.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченої, яка наполягала на задоволені апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України колегія суддів переглядає вирок в межах апеляційної скарги, в якій обвинувачена оспорює судове рішення тільки в частині цивільного позову та процесуальних витрат.

Згідно з п.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як передбачено ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому, у зв`язку з викладеним суд може розглядати цивільний позов у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпілий ОСОБА_7 подав до суду першої інстанції цивільний позов про відшкодування шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, зокрема про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 14935,58 гривень та моральної шкоди в розмірі 60000 гривень.

Обвинувачена зазначає, що на момент дорожньо-транспортної пригоди її цивільна відповідальність була застрахована ПрАТ «СК «УНІКА», що підтверджується полісом обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому вона просила залучити вищезазначену страхову компанію як цивільного співвідповідача, стягнувши з останнього на користь потерпілого матеріальну та моральну шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. У разі відсутності згоди на це позивача суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та технічного запису судового засідання, обвинувачена відповідного клопотання про залучення ПрАТ «СК «УНІКА» у якості співвідповідача не заявляла.

Оскільки коло сторін, зокрема і відповідачів визначається при розгляді позову в суді першої інстанції, апеляційний суд, відповідно до Розділу 5 Глави 1 ЦПК України не може залучити до участі судового розгляду ще одного співвідповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у разі не прибуття цивільного позивача, його представника чи законного представника, суд залишає позов без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченої щодо залишення цивільного позову без розгляду не ґрунтуються на законі.

В той же час, колегія суддів зазначає, що обвинувачена ОСОБА_5 не позбавлена права звернутися з цього приводу в порядку цивільного судочинства.

Проте доводи обвинуваченої щодо незаконного стягнення процесуальних витрат на правову допомогу, колегія суддів вважає слушними.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України до процесуальних витрат належать витрати на правову допомогу.

Необхідність вирішення у вироку питання про судові витрати передбачено п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України.

На думку апеляційного суду, при вирішенні судом питання про витрати на правову допомогу вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримано не було.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги та ордер є документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги.

У матеріалах кримінального провадження наявні договір укладений між ОСОБА_8 та адвокатом ОСОБА_9 для надання правової допомоги ОСОБА_10 в Красноармійському відділі поліції. (а.п. 65 том 1), ордер на надання правової допомоги (а.п. 66 том 1), копія свідоцтва ОСОБА_9 про право на заняття адвокатською діяльністю (а.п. 67 том 1), схема № 246 від 06.09.2016 року на виконання робіт на правову допомогу (а.п. 28 том 2), згідно якої він надавав послуги з консультації, складання позовної заяви та представлення інтересів на досудовому розслідуванні та в суді, проте зазначена схема складена до звернення з обвинувальним актом до суду.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутнє документальне підтвердження про сплату послуг адвокату з надання правової допомоги, яке просить стягнути потерпілий.

Відповідно до п. 48 Постанови пленуму ВССУ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З огляду на викладене суд першої інстанції необґрунтовано стягнув процесуальні витрати на правову допомогу, а тому в цій частині вирок підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2017 року відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України, змінити в частині стягнення судових витрат.

У стягненні судових витрат на користь потерпілого ОСОБА_7 в розмірі 5000 гривень, відмовити.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: