Справа №484/2549/16-к 23.05.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000052, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2016р., за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.01.2017р.

Обвинувачений:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1

Обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 358 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_7 ..

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.

Просить змінити вирок суду в частині покарання, пом`якшити призначене йому покарання. Окрім того, просить зарахувати в строк відбування покарання строк по попереднього ув`язнення з 23.05.2016р.

_________________________________________________________________

Провадження 11-кп/784/412/17 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ст. 190 ч.2 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.01.2017р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 358 КК України і призначено покарання:

-за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;

-за ч.2 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

Узагальнені доводи апелянта.
Не оспорюючи фактичних обставин справи, вважає, що вирок суду є несправедливий в частині призначення його покарання.

Окрім того, просить зарахувати йому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 23.05.2016р.

.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Приватний підприємець ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 винаймав частину приватного будинку, що належить ОСОБА_9 , де під вивіскою заводу виробника «PIRAMIDA», з яким договорів на поставку продукції не укладав, створив бланки типових договорів, в яких виступав Підрядником, а також розповсюджував рекламу з посиланням на зазначену фірму з широким асортиментом послуг, якою спонукав клієнтів до укладення договорів по акційним цінам. Тим самим ОСОБА_5 створював у своїх клієнтів хибне уявлення щодо дійсного існування власної фірми та гарантій, які надаються замовникам продукції. У подальшому, з метою уникнення від спілкування з ошуканими клієнтами, змінив адресу розташування, а потім на телефонні дзвінки клієнтів не відповідав.

Діючи умисно, переслідуючи ціль незаконного збагачення, з метою заволодіння чужим майном, у невизначеного кола клієнтів, в період з 01.10.2015р. по 11.01.2016р., ОСОБА_5 вчинив ряд тотожних шахрайських дій, об`єднаних єдиним умислом та вчинених у подібний спосіб, самостійно або через своїх тимчасово найманих робітників підшукуючи покупців вікон та дверей з ПВХ профілю, укладаючи з ними фіктивні договори, які заздалегідь не мав на меті виконувати.

Так, у зазначений період обвинувачений укладав договори на поставку дверних блоків та вікон, отримував від потерпілих завдаток, а іноді і повну суму заказу. Однак, обумовлені договорами двері та вікна не встановлював, грошима розпоряджався на власний розсуд. В результаті таких дій спричинив матеріальні збитки потерпілим: ОСОБА_10 на суму 800 грн.: ОСОБА_11 2000 грн.; ОСОБА_12 2 000 грн.; ОСОБА_13 5 200; ОСОБА_14 1 600 грн.; ОСОБА_15 4 000 грн.; ОСОБА_16 - 4 000 грн.; ОСОБА_17 1 200 грн.; ОСОБА_18 - 3 000 грн.; ОСОБА_19 1000 грн.; ОСОБА_20 - 1000 грн.; ОСОБА_21 , - 4 700 грн.; ОСОБА_22 3 000 грн.; ОСОБА_23 900 грн.; ОСОБА_24 3 350 грн.; ОСОБА_25 1 500 грн.; ОСОБА_26

1 500 грн.: ОСОБА_27 1 500 грн.; ОСОБА_28 2 000 грн.; ОСОБА_29 - 1 700 грн.; ОСОБА_30 4000 грн.; ОСОБА_31 1 500 грн.: ОСОБА_32 6 000 грн.; ОСОБА_33 1 700 грн.

Окрім того, у вказаний період часу, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом та переслідуючи спеціальну мету використання офіційного документу з метою заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою, будучи приватним підприємцем, який не мав права на здійснення діяльності з продажу та монтування металопластикових вікон та дверей з допомогою невстановленого комп`ютерного обладнання, шляхом створення бланку вільної форми з відповідними реквізитами, склав завідомо підроблені (фіктивні) договори підряду з вищевказаними особами. Зазначені договори підряду, відповідно до норм цивільного законодавства є офіційним документом, що посвідчує певні факти, які надають певні права чи звільняють від обов`язків, проте зафіксована в ньому інформація не відповідала дійсності, оскільки ОСОБА_5 не мав наміру виконувати вимоги вказаних договорів.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим та просив залишити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 358 КК України, за наведених у вироку обставин підтверджена наданими стороною обвинувачення доказами, які досліджені в судовому засіданні та апелянтом не оспорюється.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд першої інстанції, відповідно до вимог статей 50, 65-66 КК України врахував тяжкість скоєних злочинів, конкретні обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно.
Крім того, суд врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 - визнання вини, щире каяття, а також те, що обвинувачений має на утриманні малолітню дитину та дружину інваліда третьої групи. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд призначив ОСОБА_5 покарання, яке за своїм розміром не є максимальним покаранням, визначеним санкціями ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 358 КК України.

Окрім того, суд обґрунтовано, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначив ОСОБА_5 остаточне покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів. 06.06.2014р. обвинувачений був звільнений умовно-достроково, але на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти умисні корисливі злочини проти власності. Злочини ОСОБА_5 вчинені аналогічним способом, є багатоепізодними.

Окрім того, як свідчать матеріали справи, в провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження, внесене 18.04.2016р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005002 відносно ОСОБА_34 за ч.3 ст. 185 КК України (т.2а.п.5).

З огляду на наведене, подібна поведінка ОСОБА_5 має системний характер та є типовою для нього.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до переконання, що призначене ОСОБА_5 покарання відповідає його меті у відповідності до вимог ст. 50 КК України, оскільки є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним злочинів. З огляду на вищевикладене, виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства є неможливим.
Матеріали провадження містять дані про щире каяття, визнання вини обвинуваченого, наявність на його утриманні хворої жінки та неповнолітньої дитини, проте вищезазначені обставини не дають підстав для застосування ст. 69 КК України.

Згідно викладеного, підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , як про це просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Згідно з ст. 72 ч.5 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 р. № 838-VIII) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів провадження, протягом досудового слідства в межах даного провадження, запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався (а.п.40).
Відповідно до вироку суду, ухвалено обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.

Тобто, з огляду на наведене, суд має право зарахувати строк попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_5 з 25.01.2017р. у межах даного кримінального провадження.
Попереднє ув`язнення в межах іншого кримінального провадження не може бути зараховане у строк відбування призначеного покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення у матеріалах провадження не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, Апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.01.2017р. відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.

На підстав ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання, строк тримання його під вартою до набрання вироком законної сили, як запобіжного заходу, з 25.01.2017 року по 23.05.2017 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: