Справа № 314/7246/16-к
Провадження № 1-в/314/3477/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2016 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

представника адміністрації колонії: ОСОБА_5 ,

засудженого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 101), надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні своє клопотання підтримав, просив його задовольнити, пояснив, що зробив для себе належні висновки, у скоєному злочині вину визнає, щиро розкаюється, навчався, працював, стягнень не має, чим заслужив на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

У судовому засіданні представник адміністрації колонії суду пояснив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 13 листопада 2013 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з дня фактичного затримання до дня набрання вироком законної сили, а саме з 24 липня 2013 року по 14 грудня 2013 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року), із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі. В установах виконання покарань знаходиться з 27 липня 2013 року. За час утримання у Запорізькому слідчому ізоляторі управління ДПтС України в Запорізькій області з 27 липня 2013 року по 16 січня 2014 року характеризувався посередньо, вимоги режиму утримання не порушував, заохочень та стягнень не мав. З 16 січня 2016 року відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 101). За час відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання не порушує, заохочень та стягнень не має. На виробництві установи не працевлаштований. До робіт з благоустрою місць позбавлення волі без оплати праці, відповідно до ч. 5 ст. 118 КВК України, не залучався. У відношенні до інших засуджених не конфліктний. Самоосвітою не займається, бібліотеку колонії не відвідує. Відповідно до ст. 123 КВК України, приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Правова просвіта». Спостережною комісією установи розглядались матеріали щодо можливості застосування пільг до засудженого ОСОБА_3 , на вирішення ставились наступні питання: про заміну умов тримання після відбуття 1/3 строку покарання станом на 24 травня 2015 року, відповідно до ст. 101 КВК України, протокол № 17 від 02 червня 2015 року у застосуванні пільги відмовлено; про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким після відбуття 1/2 частини строку покарання станом на 24 квітня 2016 року, відповідно до ст. 82 КК України, протокол № 16 від 21 липня 2016 року у застосуванні пільги відмовлено; про застосування умовно-дострокового звільнення після відбуття 2/3 строку покарання станом на 04 листопада 2016 року, відповідно до ст. 81 КК України, прокол № 6 від 16 листопада 2016 року у застосуванні пільги відмовлено. Враховуючи викладене адміністрація колонії вважає, що засуджений ОСОБА_3 не довів своє виправлення, тому відносно нього не доцільно застосовувати ст. 81 КК України.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_3 стягнень та заохочень не має, на виробництві установи не працевлаштований, до робіт з благоустрою колонії не залучався, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши матеріали особової справи, вислухавши засудженого ОСОБА_3 , представника адміністрації колонії, висновок прокурора, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

З матеріалів характеристики встановлено, що засуджений ОСОБА_3 в установах виконання покарань знаходиться з 27 липня 2013 року. За час утримання у Запорізькому слідчому ізоляторі управління ДПтС України в Запорізькій області з 27 липня 2013 року по 16 січня 2014 року характеризувався посередньо, вимоги режиму утримання не порушував, заохочень та стягнень не мав. З 16 січня 2016 року відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 101).

За час відбування покарання у Кам`янській виправній колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 101), засуджений ОСОБА_3 характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання не порушує, заохочень та стягнень не має. ОСОБА_3 є працездатним, проте за весь час відбування покарання був працевлаштований лише у вересні 2016 року, тобто відпрацював лише один місяць, у інший час працевлаштований не був, що об`єктивно підтверджено довідками про працевлаштування засудженого та нарахування йому заробітної плати.

Згідно з довідкою, засуджений ОСОБА_3 до робіт з благоустрою місць позбавлення волі не залучався. Така поведінка та ставлення до праці ОСОБА_3 вказує на суб`єктивне відношення засудженого до вчиненого злочину та його наслідків.

На цьому фоні сумнівним та передчасним виглядають твердження засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення, а його відношення до праці протягом певного періоду часу (а саме часу, який безпосередньо передував вирішенню питання про умовно-дострокове звільнення) пояснюється не намаганням спокутувати свою вину у скоєному, а лише наполегливим намаганням будь-яким засобом вийти з місць позбавлення волі, будучи щиросердно впевненим, що його участь у будь-якій праці безперечно повинна потягнути за собою його умовно-дострокове звільнення.

Крім того, поведінка засудженого ОСОБА_3 за весь час відбування ним покарання, в тому числі, що безпосередньо передує вирішенню питання про умовно-дострокове звільнення, не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить відсутність заохочень та стягнень у останнього.

Також, суд враховує, що до засудженого вже було застосовано заохочувальну норму, а саме ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року), ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року у строк основного покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2013 року зараховано строк попереднього ув`язнення з дня фактичного затримання до дня набрання вироком законної сили, а саме з 24 липня 2013 року до 14 грудня 2013 року. На думку суду, відбута засудженим ОСОБА_3 на теперішній час частина покарання є недостатньою для його виправлення та досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України.

При вивчених обставинах на теперішній час суд погоджується з висновком комісії Кам`янської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101) та не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

07.12.2016
07.12.2016

15.12.2016