Справа № 201/474/17-к
Провадження № 1-кс/201/689/2017
УХВАЛА
Іменем України
23 лютого 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 постанову слідчого в ОВС другого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 20.12.2016 про закриття кримінального провадження № 0000023, внесеного до ЄРДР 23.06.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 381-1, ч. 1 ст. 364 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову слідчого в ОВС другого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 20.12.2016 про закриття кримінального провадження № 0000023, внесеного до ЄРДР 23.06.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 381-1, ч. 1 ст. 364 КК України.
В обґрунтування доводів скарги зазначив, що вказане провадження внесена до ЄРДР прокуратурою Кіровського району м. Дніпропетровська на підставі ухвали слідчого судді Кіровського району м. Дніпропетровська від 11.06.2015 та його заяви від 22.05.2015, а також на підставі ухвали слідчого судді Кіровського району м. Дніпропетровська від 03.07.2015 та його заяви від 22.05.2015 про вчинення слідчим СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001123. 31.08.2015 постановою старшого слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 об`єднане кримінальне провадження №0000023 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2015 дану постанову скасовано, оскільки в ході досудового розслідування допущена істотна неповнота, усунення якої потребує виконання слідчих та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.
28.12.2015 проведення досудового розслідування по об`єднаному кримінальному провадженні №0000023 доручено старшому слідчому СВ СУ прокуратура Дніпропетровської області ОСОБА_5 . 26.02.2016 постановою слідчого ОСОБА_5 об`єднане кримінальне провадження №0000023 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2016 із урахуванням ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про виправлення описок, постанову слідчого ОСОБА_5 від 26.02.2016 про закриття кримінального провадження №0000023 скасовано, зобов`язано уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області поновити досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0000023.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2016 із урахуванням ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про виправлення описок, слідчий ОСОБА_5 та процесуальний керівник - прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 проігнорували тому досудове розслідування поновлено не було.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2016 задоволено скаргу на бездіяльність процесуального керівника - прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 та зобов`язано уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області відновити досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0000023.
Таким чином, 05.08.2016 Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська фактично повторно зобов`язав прокуратуру Дніпропетровської області відновити досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0000023.
Ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2016 отримана прокуратурою Дніпропетровської області 18.08.2016. Листом від 22.09.2016 прокуратури Дніпропетровської області повідомлено, що досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0000023 поновлено тільки 31.08.2016.
16.09.2016 постановою слідчого ОСОБА_5 об`єднане кримінальне провадження №0000023 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2016 дану постанову скасовано та кримінальне провадження відновлено 19.12.2016. Але 20.12.2016 постановою слідчого ОСОБА_5 кримінальне провадження №0000023 знову закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Зазначає, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 9 КПК України під час досудового розслідування слідчий ОСОБА_5 проігнорував клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 03.12.2015 (т. №2 а.с. 68), в частині наступних вимог: п. 4) витребувати в ГУМВС України в Дніпропетровській області або в ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та долучити до кримінального провадження документи, які б підтверджували дату та час призначення ОСОБА_6 на посаду слідчого СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, п. 6) витребувати в СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та долучити до матеріалів кримінального провадження посадову інструкцію слідчого СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області старшини міліції ОСОБА_6 , п. 7) допитати в якості свідка начальника СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 на предмет, хто, окрім слідчого ОСОБА_6 мав виконувати три письмові вказівки процесуальних керівників у кримінальному провадженні №0001123 - прокурорів прокуратури Кіровського району м. Дніпропетровська, оскільки, допитана в якості свідка слідча ОСОБА_6 заявила, що письмові вказівки процесуальні керівники давали не їй особисто, а начальнику СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та слідчому СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , п. 8) повторно допитати слідчого ОСОБА_6 з метою усунути чи з`ясувати причини протиріч її показів фактам, установленими судовими рішеннями, які набрали законної сили, в т.ч. хвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_11 від 30.03.2015 по справі №203/1485/2015-к, ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_11 від 04.06.2015 по справі №203/2799/2015-к, ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_12 від 29.09.2015 по справі №203/5332/2015-к. Даними рішеннями встановлено, що слідчий ОСОБА_6 не розглянула та не надала відповіді на жодне з його письмових клопотань, заявлених у кримінальному провадженні №0001123. А будучи допитаною в якості свідка слідчий ОСОБА_6 заявила, що це не так, що всі клопотання потерпілого ОСОБА_3 вона розглянула та надала відповіді відповідно до вимог КПК України, п. 9) перевірити завідомо неправдиві покази слідчого ОСОБА_6 про те, що проводити досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001123 їй, нібито, заважала тривала відсутність у неї самого кримінального провадження, яке тривалий час перебувало на перевірках в Кіровському районному суді м. Дніпропетровська, в ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, п. 10) допитати в якості свідка слідчого ОСОБА_6 на предмет, знала чи ні вона (слідчий ОСОБА_6 ) про те, що, станом на листопад 2014, ОСОБА_13 знялася з усіх видів реєстрації в України.
Також слідчий проігнорував клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 17.12.2015 у частині вимог: п. 4) здійснити комплекс оперативних та слідчих дій для перевірки можливої причетності слідчого ОСОБА_6 до створення умов, щоб ОСОБА_13 (єдина можлива підозрювана та майбутня обвинувачена по кримінальному провадженні №0001123 за ч. 1 ст. 182 КК України) змогла безперешкодно виїхати за межу України і не повернутися на територію України до теперішнього часу, і тим самим змогла уникнути кримінальної відповідальності за умисне невиконання трьох рішень судів, та мати можливість і далі не виконувати три судових рішення, якими ОСОБА_13 було зобов`язано виконати на його користь роботи відповідно до умов Договору №ДК 05/12-10 від 02.12.2010, п. 7) допитати начальника СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 на предмет чому слідчий ОСОБА_6 при проведенні досудового розслідування по кримінальному провадженні проігнорувала три ухвали слідчих суддів Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, три письмові вказівки процесуальних керівників - прокурорів прокуратури Кіровського району м. Дніпропетровська, що робило керівництво СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області для припинення протиправної бездіяльності слідчого ОСОБА_6 по кримінальному провадженні №0001123.
Крім цього, слідчий ОСОБА_5 проігнорував вказівку слідчого судді, викладену в ухвалі від 24.11.2016 про те, що слід надати оцінку діям слідчого СВ Кіровського РВ ОСОБА_6 з урахуванням висновків, викладених в ухвалах слідчих суддів Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, а також наслідкам службової перевірки від 25.02.2016, затвердженої заступником начальника - начальником СВ ДІП ГУНП в Дніпропетровській області підполковником міліції ОСОБА_14 .
Вважає безпідставним та упередженим твердження слідчого ОСОБА_5 про те, що з 21.05.2015 досудове розслідування доручено слідчому ОСОБА_15 , якій передані всі матеріали досудового розслідування і таким чином слідча ОСОБА_6 усунута від проведення досудового розслідування. Також встановлено, що всі клопотання надані ОСОБА_3 і доручені ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0001123 розглянуті і на них надані відповіді в установленому законом порядку.
Вищезазначене твердження спростовується дорученням слідчого СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 08.06.2015 за вих. №40/1526 у кримінальному провадженні №0001123, ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_16 від 16.02.2016 по справі №203/6565/2015-к, якою визнано незаконною бездіяльність слідчих ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_15 та ОСОБА_6 за період з 01 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року по кримінальному провадженню №0001123.
Отже, твердження слідчого ОСОБА_5 про те, що з 21.05.2015 слідча ОСОБА_6 усунута від проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001123 - є надуманим.
Слідчому ОСОБА_5 також достеменно відомо про те, що ухвалами слідчих суддів Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за період з лютого 2015 по лютий 2016 п`ять разів визнавалася неправомірною (незаконною) бездіяльність слідчого ОСОБА_6 по кримінальному провадженні №0001123 щодо безпідставного не розгляду слідчим ОСОБА_6 письмових клопотань потерпілого ОСОБА_3 , у т.ч.: ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_17 від 11.02.2015 по справі №203/631/2015-к (т. №1 а.с. 37-38), ухвалою слідчого судді ОСОБА_11 від 30.03.2015 по справі №203/1485/2015-к (т. №1 а.с. 82), ухвалою слідчого судді ОСОБА_11 від 04.06.2015 по справі №203/2799/2015-к (т. №1 а.с. 79-80),4) . ухвалою слідчого судді ОСОБА_12 від 29.09.2015 по справі №203/5332/2015-к, ухвалою слідчого судді ОСОБА_16 від 16.02.2016 по справі №203/6565/2015-к.
Всупереч вищезазначеним судовим рішенням слідчий ОСОБА_5 зробив висновок про те, що слідчий ОСОБА_6 розглянула всі клопотання потерпілого ОСОБА_3 та надала на них відповіді.
Надуманим є твердження слідчого ОСОБА_5 про те, що слідчий ОСОБА_6 виконала всі три письмові вказівки процесуальних керівників по кримінальному провадженню № 0001123, оскільки воно спростовується матеріалами кримінального провадження №0001123 та його письмовими показаннями, та висновком службової перевірки від 25.02.2016, затвердженим заступником начальника - начальником слідчого відділу ДВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковником поліції ОСОБА_14 25.02.2016, згідно якого 25.03., 23.07.2013 і 17.07.2014 прокуратурою Кіровського району міста Дніпропетровська у кримінальному провадженні №0001123 надані вказівки на проведення слідчих (розшукових) дій, які, у порушення вимог ст. 40 КПК України, слідчим ОСОБА_6 не виконано, заходи щодо розкриття злочину не вжито. У порушення вимог ст. 28, 40 КПК України з 11.02.2015 по теперішній час у кримінальному провадженні №0000023 слідчим ОСОБА_6 жодних слідчих дій не проведено. Крім того, в діях слідчого ОСОБА_6 встановлені порушення вимог КПК України щодо порушення строків розгляду клопотань та не розгляду взагалі.
Однак, усупереч цих висновків, слідчий ОСОБА_5 стверджує, що слідча ОСОБА_6 всі письмові вказівки прокурора виконала, всі клопотання потерпілого ОСОБА_3 розглянула та надала на них відповіді.
Таким чином, вищезазначені висновки слідчого ОСОБА_5 суперечать фактичним обставинам справи, спростовуються документами, наявними в матеріалах об`єднаного кримінального провадження №0000023.
Крім цього, є безпідставними твердження слідчого ОСОБА_5 про те, що в результаті протиправних рішень та бездіяльності слідчого ОСОБА_6 моральної, фізичної або майнової шкоди ОСОБА_3 не завдано, що спростовується його ( ОСОБА_3 ) письмовою заявою, письмовими показаннями в якості свідка та потерпілого, наданими слідчому письмовими розрахунками про те, в результаті вищенаведених протиправних рішень та бездіяльності слідчого ОСОБА_6 , установлених п`ятьма судовими рішеннями, йому завдана істотна шкода, яка виражається у заподіянні мені, як матеріальних (фактичних) збитків, так і збитків нематеріального характеру (моральної шкоди). А також наведене спростовується , ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_18 від 17.09.2015 по справі №201/14558/2015-к, судовою практикою, яка визнає шкоду істотною, якщо службова особа, використовуючи своє службове становище, сприяє або потурає вчиненню злочину іншими особами. На підтвердження вищезазначеного, на досудовому слідстві я пояснив, що встановлені судовими рішеннями (ухвалами слідчих суддів) факти незаконного закриття кримінального провадження №0001123, абсолютного, відвертого ігнорування трьох письмових вказівок процесуальних керівників - прокурорів прокуратури Кіровського району м. Дніпропетровська та трьох ухвал слідчих суддів Кіровського району м. Дніпропетровська, і, як наслідок - ОСОБА_13 знялася з усіх обліків та втекла за межі України - є доказами того, що слідчий ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем слідчого у кримінальному провадженні №0001123, сприяла та потурала ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
З урахуванням викладеного, просить скаргу задовольнити.
В судовому засіданні заявник скаргу підтримав та просив її задовольнити, окремо наголосивши, що до матеріалів навіть не долученопосадову інструкцію слідчого ОСОБА_6 за період виконання обов`язків слідчого у кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні проти даної скарги заперечував, надав для огляду матеріали кримінального провадження. Додатково зазначив, що статтю 381-1 КК України декриміналізовано Законом України № 1697-VII від 4.10.2014, який не має зворотної дії в часі. В ході досудового розслідування факт спричинення істотної шкоди ОСОБА_3 з урахуванням приміткою до ст. 364 КК України, де істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян не встановлено. Крім того, ОСОБА_13 пропонувала ОСОБА_3 добровільно відшкодувати шкоду, на що він відмовився. Слідчий ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 40 КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності, у вказівках прокурора не містилося вимог оголосити про підозру ОСОБА_13 , а тому ознак кримінального правопорушення у діях та рішеннях слідчого ОСОБА_6 не має. Тому просив відмовити у задоволенні скарги.
Суд, вислухавши заявника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, приходить до наступного правового висновку.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Стаття 91 КПК України наводить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Так, відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
При проведенні досудового розслідування, після виконання вимог статті 91 КПК України, і встановлення вказаних обставин, досудове слідство визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих або негласних слідчих дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, яка виникла, не залишилась неперевіреною.
Якщо після дослідження всіх обставин кримінального провадження, та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього кримінального провадження у їх сукупності, слідчим, прокурором встановлені підстави, передбачені ст. 284 КПК України, приймається рішення про закриття кримінального провадження.
Згідно із п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Як встановлено судом, постановою слідчого в ОВС другого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 20.12.2016 закрито кримінальне провадження № 0000023, внесене до ЄРДР 23.06.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 381-1, ч. 1 ст. 364 КК України.
В оскаржуваній постанові вказано, що 23.06.2015 прокуратурою Кіровського району м. Дніпропетровська на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_12 від 11.06.2015 до ЄРДР внесено відомості за фактом неправомірних дій слідчого СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , що виразилось у не виконанні письмових вказівок прокурора у кримінальному провадженні № 0001123 та вчинення вказаним слідчим зловживання владою та службовим становищем, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 381-1 та ч. 1 ст. 364 КК України, передано матеріали кримінальних проваджень до СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні о 0000023 від 23.06.2015 та № 0000024 від 08.07.2015. У подальшому на підставі постанови прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_19 від 20.08.2015 вказані кримінальні провадження об`єднані в одне за № 0000023.
31.08.2015 старшим слідчим СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
13.11.2015 слідчим суддею Жовтневого районного суду ш. Дніпропетровська ОСОБА_18 скасовано постанову старшого слідчого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження.
26.02.2016 в межах кримінального провадження винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, іто у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
05.08.2016 ухвалою Жовтневого районного суду скасовано дану постанову від 26.02.2016 з тих мотивів того, що суду не надано матеріали кримінального провадження.
Досудове розслідування у кримінальному провадженню було відновлено, за результатами повторного провадження досудового розслідування було встановлено ступне.
Так, будучи допитаним в якості потерпілого ОСОБА_3 повідомив, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.07.2012 по справі №2-6522/2011, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.09.2012, його позов до ФОП ОСОБА_13 про захист прав споживача задоволений частково, зобов`язано ФОП ОСОБА_13 повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до договору №ДК 05/12-10 від 02.12.2010 та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких виробів.
26.11.2012 на підставі виданого виконавчого листа постановою старшого державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_20 відкрито виконавче провадження №35337430 із примусового виконання рішення. Виконати рішення суду у добровільному порядку ОСОБА_13 відмовилася, а застосовані до ОСОБА_13 заходи примусового характеру, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", виявилися безрезультатними. За таких обставин, у відповідності з вимогами Закону України "Про виконавче провадження", 19.02.2013 Кіровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ направлено до Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області подання про притягнення ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності за умисне невиконання вказаного рішення суду - за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. 04.03.2013 подання від 19.02.2013 за вих. №2549/06/6 зареєстроване в Кіровському РВ. 05.03.2013 на підставі подання Кіровського ВДВС слідчим СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_21 до ЄРДР внесені відомості про вчинення ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001123.
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2012 по справі №0418/2899/2012 (н.п. №2/0418/1868/2012), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.10.2012, зобов`язано ФОП ОСОБА_13 надати ОСОБА_3 завірені печаткою копії документів на підтвердження якості металопластикових виробів, виготовлених за договором №ДК 06/12-10 від 1.12.2010.
19.11.2012 на підставі виданого виконавчого листа №2/0418/1868/2012, постановою державного виконавця Кіровського ВДВС ОСОБА_20 відкрито виконавче провадження №35239138 із примусового виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2012. Оскільки виконати рішення суду у добровільному порядку ОСОБА_13 відмовилася, Кіровський ВДВС направлено до Кіровського РВ подання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_13 за умисне невиконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. 05.03.2013 на підставі подання Кіровського ВДВС слідчим СВ Кіровського РВ ОСОБА_21 до ЄРДР внесені відомості про вчинення ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та розпочато досудове слідство у кримінальному провадженні № 0001124.
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.2012 по справі №0418/3115/2012 (н.п. №2/0418/1902/2012), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2012, ФОП ОСОБА_13 у десятиденний строк з дня набрання чинності указаним рішенням суду, на підтвердження якості металопластикових виробів, виготовлених за договором №ДК 05/12-10 від 02.12.2010, надати ОСОБА_3 завірені печаткою копії документів.
Так само 03.12.2012 постановою старшого державного виконавця Кіровського ВДВС ОСОБА_20 відкрито виконавче провадження №35433584 із примусового виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.2012. Оскільки рішення суду у добровільному порядку ОСОБА_13 виконувати відмовилася, Кіровським ВДВС направлено до Кіровського РВ подання про притягнення її до кримінальної відповідальності. 05.03.2013 на підставі вищезазначеного подання, слідчим СВ Кіровського РВ ОСОБА_21 до ЄРДР внесені відомості про вчинення ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та розпочате досудове слідство у кримінальному провадженні №0001125.
19.11.2013 постановою прокурора Кіровського району м. Дніпропетровська кримінальні провадження № 0001123, № 0001124, №0001125 об`єднані в одне кримінальне провадження №0001123.
Спочатку досудове розслідування проводила слідчий СВ Кіровського РВ ОСОБА_21 , потім - слідчий СВ Кіровського РВ ОСОБА_22 , а з 11.09.2014 та по теперішній час слідчий СВ Кіровського РВ ОСОБА_6 .
26.07.2014 ОСОБА_3 звернувся до СВ Кіровського РВ із заявою про визнання його потерпілим, отже з 28.07.2014 він є потерпілим у кримінальному провадженні № 0001123.
27.11.2014 слідчий СВ Кіровського РВ ОСОБА_6 прийнято постанову про закриття кримінального провадження №0001123 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, не повідомивши про прийняте рішення його, як потерпілого.
Про постанову слідчого ОСОБА_6 про закриття провадження йому стало відомо тільки 20.01.2015 у прокуратурі Кіровського району м. Дніпропетровська з відповіді прокурора Кіровського району м. Дніпропетровська ОСОБА_23 від 27.11.2014 за вих. №99ск-13.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2015 скаргу ОСОБА_3 було задоволено, постанову слідчого ОСОБА_6 від 27.11.2014 скасовано.
Як зазначено в ухвалі Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 1.02.2015, однією підстав для скасування постанови слідчого ОСОБА_6 від 27.11.2014 є невиконання слідчим СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України: вказівок старшого прокурора прокуратури Кіровського району м. Дніпропетровська ОСОБА_24 від 23.07.2013 та від 25.03.2014, вказівки прокурора прокуратури Кіровського району м. Дніпропетровська ОСОБА_25 від 17.07.2014.
Про прийняте Кіровським районним судом м. Дніпропетровська рішення - хвалу від 11.02.2015 по справі №203/631/2015-к слідчому ОСОБА_6 було відомо, оскільки вона особисто приймала участь 11.02.2015 у судовому засідання Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по даній справі, а після її закінчення отримала копію вказаної ухвали суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 40 КПК України слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі.
Якщо слідчий ОСОБА_6 була не згодна із вказівками процесуальних, вона повинна була їх оскаржити вишестоящому прокурору, однак цього не зробила, а просто відмовилася їх виконувати.
З цього приводу він двічі звертався до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з проханням обов`язати слідчого ОСОБА_6 виконати письмові вказівки процесуальних керівників. Однак, ухвалами Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2015 по справі №203/1485/2015-к та від 04.06.2015 по справі №203/2799/2015-к у задоволенні його вимог відмовлено з мотивів того, що нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування відповідно до ст. 36 КПК України належить до повноважень самого прокурора, відтак, вимоги скарги в частині зобов`язання слідчого СВ виконати письмові вказівки прокурора задоволенню не підлягають.
При цьому, під час судового розгляду по справам №203/1485/2015-к №203/2799/2015-к було встановлено, що слідчий ОСОБА_6 письмових вказівок не виконала без жодних об`єктивних причин.
Для нього є очевидним той факт, що слідчий ОСОБА_6 умисно відмовилася виконувати письмові вказівки процесуальних керівників у кримінальному провадженні №0001123 - прокурорів прокуратури Кіровського району Дніпропетровська, оскільки такий обов`язок слідчого прямо передбачений законом - ч. 4 ст. 40 ПК України, а відповідно займаній посаді слідчий ОСОБА_6 повинна знати вимоги КПК України. Забути виконати письмові вказівки процесуальних керівників слідчий ОСОБА_6 не могла тому, що у матеріалах кримінального провадження №0001123 міститься лист заступника прокурора Кіровського району м. Дніпропетровська ОСОБА_26 від 25.07.2014 (зареєстрований 28.07.2014) про необхідність виконання письмових вказівок від 17.07.2014.
Під час проведення досудового слідства у кримінальному провадженні №0001123 у слідчого ОСОБА_6 не було жодних об`єктивних причин не виконувати три письмові вказівки процесуальних керівників у даному кримінальному провадженні.
Із урахуванням вищезазначеного, ОСОБА_3 вважає, що в бездіяльності слідчого ОСОБА_6 , яка виразилася в протиправній відмові виконати три письмові вказівки процесуальних керівників у кримінальному провадженні №0001123, є всі елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 381-1 КК України.
Виключення ст. 381-1 КК України із КК України на підставі Закону №1697-VII від 14.10.2014 не є законною підставою для закриття кримінального провадження відносно слідчого ОСОБА_6 на підставах, передбачених п. 1, п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Останній раз він ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження 04.06.2015, на даний момент вказівки від 17.07.2014 взагалі не виконані.
Із 05.03.2013 по теперішній час, у провадженні СВ Кіровського РВ перебуває об`єднане кримінальне провадження №0001123 за фактами умисного невиконання ОСОБА_13 трьох вказаних судових рішень - рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.07.2012 по справі №2-6522/2011, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2012 по справі №0418/2899/2012 та рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.2012 по справі №0418/3115/2012.
11.02.2015 ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по праві №203/631/15-к постанову слідчого СВ Кіровського РВ ОСОБА_6 від 07.11.2014 про закриття кримінального провадження №0001123 касовано, як незаконну.
Під час судового розгляду справи №203/631/2015-к Кіровським районним судом м. Дніпропетровська встановлено, що слідчим СВ Кіровського РВ ОСОБА_6 не долучені до матеріалів кримінального провадження та не розглянуті в порядку ст. 220 КПК України письмові клопотання потерпілого ОСОБА_3 : від 17.08.2014 (зареєстроване в Кіровському РВ за вх. №Л-48 від 08.08.2014), від 08.08.2014 (зареєстроване в Кіровському РВ за вх. №Л-48/1 від 08.08.2014), від 08.08.2014 (зареєстроване в Кіровському РВ за вх. №Л-50 від 5.08.2014). Не розглянуті в порядку ст. 220 КПК України письмові клопотання потерпілого ОСОБА_3 : від 04.10.2014 (зареєстроване в Кіровському РВ за вх. №Л-59/1 від 06.10.2014), від 14.10.2014 (зареєстроване в Кіровському РВ за вх. №Л-59 від 06.10.2014).
Про результати судового розгляду по справі №203/631/15-к та встановлені судом факти слідчий ОСОБА_6 знала, оскільки особисто приймала участь у судовому засіданні та особисто отримала копію ухвали слідчого судді
Однак, слідчий ОСОБА_6 проігнорували вказані письмові клопотання.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2015 по справі №203/1485/2015-к визнано незаконною бездіяльність слідчого СВ Кіровського РВ ОСОБА_6 щодо не розгляду клопотань: від 06.10.2014 (зареєстроване за вх. №Л-59 від 06.10.2014), від 06.10.2014 (зареєстроване за вх. №Л-59/1 від 06.10.2014); зобов`язано слідчого ОСОБА_6 розглянути клопотання: від 06.10.2014, від 06.10.2014.
Було становлено, що клопотання від 07.08.2014 (зареєстроване за вх. №Л-48 від 18.08.2014), від 08.08.2014 (зареєстроване за вх. №Л-48/1 від 08.08.2014), від 08.08.2014 (зареєстроване за вх. №Л-50 від 15.08.2014) взагалі відсутні в матеріалах провадження №0001123.
Після винесення ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2015 по справі №203/1485/2015-к минуло ще два місяці, однак слідчий ОСОБА_27 продовжувала ігнорувати, як його письмові клопотання, так і судові рішення, якими її зобов`язано розглянути його клопотання в порядку ст. 220 КПК України.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.06.2015 по справі №203/2799/2015-к визнано незаконною бездіяльність слідчого СВ Кіровського РВ ОСОБА_6 за період з 31.03.2015 по 12.05.2015 щодо недолучення до матеріалів кримінального провадження та не розгляду всіх його вищевказаних клопотань.
Отже, вважає, що ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2015 по праві №203/631/15-к, від 30.03.2015 по праві №203/1485/2015-к, від 04.06.2015 по праві №203/2799/2015-к, є належними та допустимим доказами того, що, починаючи з 11.09.2014 по теперішній час, на протязі восьми місяців, слідчий ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи систематично, умисно, виключно в інтересах ОСОБА_13 , не розглядала його клопотання та ухилялася від прийняття законного рішення щодо ОСОБА_13 , чим сприяє уникненню ОСОБА_13 кримінальної відповідальності.
Крім цього, після того, як було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо слідчого ОСОБА_6 , стало відомо, що умисною бездіяльністю у кримінальному провадженні №0001123 слідчий ОСОБА_6 надала можливість ОСОБА_13 безперешкодно втекти не тільки з постійного місця проживання ( АДРЕСА_1 ), а й безперешкодно виїхати за межі України.
Так, згідно Подання Кіровського ВДВС до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська про оголошення розшуку ОСОБА_13 , наразі місце перебування ОСОБА_13 невідоме, оскільки ОСОБА_13 після зняття з реєстрації ні де не зареєструвалася по місту проживання. А згідно відповіді Державної прикордонної служби України ОСОБА_13 перетнула Державний кордон України (виїхала за межі України) 01.02.2015, а дані про її повернення в Україну - відсутні.
Таким чином, зловживаючи своїм службовим становищем слідчого, умисно ігноруючи, судові рішення, письмові клопотання, слідчий ОСОБА_6 , діючи в інтересах ОСОБА_13 , дала останній можливість уникнути кримінальної відповідальності за умисне невиконання трьох рішень судів, та можливість і далі не виконувати ці судові рішення.
Вважає, що в результаті вищенаведених дій та бездіяльності слідчого ОСОБА_6 йому завдана істотна шкода, яка виражається у заподіянні йому, як матеріальних (фактичних) збитків, так і збитків нематеріального характеру (моральної шкоди).
Крім цьому, вищезазначеною протиправною бездіяльністю слідчого ОСОБА_6 йому завдана моральна шкода, яку оцінюю в розмірі 50 000,00 грн., та яка полягає систематичному, умисному, тривалому порушенні його прав, як потерпілого у кримінальному провадженні, систематичному умисному невиконанні судових рішень, ухвалених на його користь, якими слідчого ОСОБА_6 було зобов`язано вчинити конкретні слідчі дії, створення йому додаткових перешкод для реалізації прав, як потерпілого у кримінальному провадженні, створення ситуації, яка дала можливість ОСОБА_13 не тільки продовжувати не виконувати трьох судових рішень, а й дала можливість ОСОБА_13 уникнути відповідальності за умисне невиконання судових рішень.
Судова практика визнає шкоду істотною, якщо службова особа, використовуючи своє службове становище, сприяє або потурає вчиненню злочину іншими особами.
У даному випадку, тривала протиправна бездіяльність слідчого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001123 продовжує сприяти вчиненню ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
На даний час, тобто станом на 16.01.2016, вказані вище клопотання долучені чи не долучені до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 не відомо, але він стверджує та наполягає на тому, що вони не розглянуті та по жодному з них відповіді не надано.
На питання, коли потерпілим було встановлено, що в матеріалах кримінального провадження були відсутні певні процесуальні документи було отримано відповідь, що приблизно в січні 2015 року коли він попрохав слідчого надати йому матеріали кримінального провадження № 0001123 для ознайомлення, ним був встановлений факт відсутності вище вказаних процесуальних документів. Його здивували встановлені факти, оскільки на кожному із поданих ним клопотань була наявна відмітка канцелярії Кіровського РВ.
На кожному із його клопотань проставлений вхідний реєстраційний номер канцелярії Кіровського РВ. На сьогоднішній день, жоден із слідчих та процесуальних керівників не оспорює факт його звернення в порядку ст.ст. 56, 220 КПК України. Факт отримання його клопотань Кіровським РВ підтверджений ухвалами слідчих суддів від 11.02.2015, 30.03.2015, 15.06.2015, 30.09.2015.
На питання, чи з`ясовував потерпілий безпосередньо у слідчих, які проводили досудове розслідування, про те яким чином були розглянуті його клопотання, та де вони на даний час перебувають, відповів, що дане питання неодноразово з`ясовувалось, особливо, перед кожним зверненням до суду, він звертався до слідчого ОСОБА_28 з питанням про те, де його клопотання, чому вони відсутні в матеріалах кримінального провадження, на що кожного разу він отримував відповідь, що їй невідомо - де на даний час знаходь його клопотання.
Після цього він звернувся зі скаргою до прокурора Кіровського району, в якій просив прокурора розібратися - де поділись з матерів кримінального провадження його клопотання. До скарги він додав їх копії. В процесі розгляду його скарги, прокурор Кіровського району супровідним листом направив ці клопотання до СВ Кіровського РВ. Після цього, він повторно знайомився з матеріалами кримінального провадження, однак в матеріалах криміналі провадження були відсутні як його клопотання так і супровідний лист прокурора.
На питання, чи було ним встановлено, що на клопотання, які були відсутні в матеріла кримінального провадження були наявні процесуальні документи, відповідно до яких, посадові особи Кіровського РВ спростовували надходження клопотань потерпілих до Кіровського РВ, а по деяким із них навпаки - надано відповідь та зазначено особу, яка їх розглядала.
На вказане запитання потерпілий відповів, що в матеріалах кримінального провадження № 0001123 є рапорт слідчого СВ Кіровського РВ ОСОБА_15 від 29.07.2015 на ім`я керівника - начальника СВ Кіровського РВ ОСОБА_9 , в якому слідчий ОСОБА_15 вказує, що вона не може виконати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду про розгляд його клопотань, оскільки клопотання відсутні в матеріалах кримінального провадження і не надходили до Кіровського РВ.
Крім цього, у цьому ж кримінальному провадженні є ще один рапорт слідчого СВ Кіровського РВ ОСОБА_15 датований тією ж датою, на ім`я керівника СВ Кіровського РВ, із змісту якого слідує, що ті самі його клопотання зареєстровані в канцелярії Кіровського РВ і отримані слідчим ОСОБА_6 .
30.09.2015 слідчий суддя Кіровського районного суду ОСОБА_12 під час розгляду його скарги на бездіяльність слідчого по даному кримінальному провадженню оглядав у судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_29 кримінальне провадження і «Книгу реєстрації вхідної кореспонденції» Кіровського РВ. Станом на 30.09.2015 слідчим суддею було встановлено, що всі клопотання пройшли реєстрацію в даному журналі, а в матеріалах кримінального провадження відсутні. Зазначені обставини зазначені у рішенні суду.
На питання про те, яку було спричинено значну істоту шкоду, та в чому вона полягає, чи є документи, які підтверджують заподіяні моральні та матеріальні збитки, отримана відповідь, що стосовно заподіяної матеріальної шкоди ним будуть надані підтверджуючі документи, а що стосується моральної шкоди то існує стала практика Європейського суду з і людини, відповідно до якої відшкодування моральної шкоди завданої тривалим розслідуванням - три і більше років внаслідок невиконання рішення суду складає 2 000 євро.
На питання чи відомі потерпілому факти, що свідчать про те, що слідчі здійснювали досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001123, сприяли уникненню відповідальності ОСОБА_13 , так то в чому вони виражались, відповів, що слідчий ОСОБА_6 , зловживаючи свої службовим становищем, фактичне сприяла ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України і це виражається у наступному.
З вересня 2014 року та по теперішній час, остання мала реальну можливість на законних підставах закінчите досудове розслідування у кримінальному провадженні №000112, направити кримінальне провадження до суду. Однак, фактично, за цей час слідчим ОСОБА_6 нічого зроблено не було, рішення по провадженню не прийнято, що давало можливість ОСОБА_13 не виконувати три судові рішення і уникати кримінальної відповідності за ст. 382 КК України.
У жовтні 2014 року слідчий ОСОБА_6 , спілкуючись з ОСОБА_13 і зробивши фотокопії з її паспорту, достеменно знало, що станом на жовтень 2014 року ОСОБА_13 знялась з реєстрації місця проживання, ніде не була зареєстровано та не значилась як зареєстрованою тимчасово, або постійно. У подальшому, такі дії бездіяльність слідчого призвели до того, що 1 лютого 2015 року ОСОБА_13 безперешкодно перетнула кордон України, виїхавши з м. Дніпропетровська до міста Шарм-Ель-Шейх і по сьогоднішній день на територію України не повернулась. Де з лютого 2015 року по січень 2016 року перебуває ОСОБА_13 невідомо. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2015 року та ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.07.2015 року ОСОБА_13 оголошено в розшук. По теперішній час вжитими заходами розшуку місце перебування ОСОБА_13 не встановлено.
Таким чином, вважає, що слідчий ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем, дала можливість ОСОБА_13 уникнути як кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 382 КК України, яка тривалий час не виконувати три судових рішення у цивільних справах, якими ОСОБА_13 зобов`язано вчинити певні дії на його користь. Слідчий ОСОБА_6 не могла не розуміти, що тривале без жодної на те підстави досудове розслідування призведе до то того, що сплинуть строки притягнення ОСОБА_13 до кримінальної відповідності за ст. 382 КК України і таким чином, остання уникне кримінальної відповідальності за умисне невиконання трьох судових рішень.
Як підтверджують матеріали кримінального провадження та ухвали слідчих судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, копію яких він надав досудовому розслідуванню, слідчий ОСОБА_6 фактично нічого не робила для того щоб кримінальне провадження було завершено на законних підставах, відверто проігнорувала три вказівки процесуальних керівників та три судових рішення, яким її було зобов`язано виконати конкретні слідчі дії по кримінальному провадженні.
За наслідком цього ОСОБА_13 виїхала за межі України, умисно, тривалий час і без жодних правових наслідків ухиляється від виконання обов`язків, покладених рішенням суддів. Все це є результат зловживання слідчим ОСОБА_6 службовим становищем слідчого, оскільки будучи процесуально незалежним, саме вона була зобов`язана забезпечити проведення досудового розслідування у розумні строки і прийняти законне, обґрунтоване рішення, а вона досудового розслідування не проводила і кінцеве рішення по кримінальному провадженню не приймала, і це при тому, що саме кримінальне провадження не складало жодних труднощів щодо об`єму процесуальних дій і прийняття кінцевого рішення. На даний час, будучи в групі слідчих, остання нічого не робить для того, щоб ОСОБА_13 була притягнута до кримінальної відповідальності.
На питання як можете пояснити потерпілий те, що нормами чинного КПК України передбачено процесуальну самостійність слідчого, слідчий ОСОБА_6 будучи слідчим у кримінальному провадженні приймала рішення про закриття кримінального провадження, надавала доручення оправним підрозділам, а підчас допиту як потерпілого стверджує, що фактично остання не проводила ніяких слідчих дій та не прийняла кінцевого рішення по справі, чому вказуєте, що саме слідчий ОСОБА_6 не приймала остаточного рішення по справі хоча, досудове розслідування проводилось групою слідчих.
На дане питання відповів, що з 01.09.2014 по 22.05.2015 слідчий ОСОБА_6 одноосібно проводила досудове розслідування по кримінальному провадженню, і тільки з 22.05.2015 та по теперішній час досудове розслідування доручено ще іншому слідчому - ОСОБА_15 . У вказаний час, слідчий ОСОБА_6 прийняла одну незаконну постанову про закриття кримінального провадження, яка була скасована Кіровським районним судом.
З 01.09.2014 по 22.05.2015 слідчий ОСОБА_6 не могла розглядати його клопотання та надавати доручення оперативним співробітникам на виконання цих клопотань тому що, як установлено вище зазначеними судовими рішеннями вказані клопотання по теперішні час не долучені до матеріалів кримінального провадження і не розглянуті слідчим ОСОБА_6 та слідчим ОСОБА_15 та де вони на даний час знаходяться - поки що не відомо.
На питання, окрім клопотань, які ним як потерпілим було встановлена їх відсутність, чи було ним встановлено ще відсутність певних документів в матеріалах кримінального провадження. Якщо так - то які саме.
Відповів, що станом на сьогоднішній день у матеріалах кримінального провадження не має жодного документу, який свідчив би про те, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні проводила слідчий СВ Кіровського РВ ОСОБА_30 .
Будучи повторно допитана в межах даного кримінального провадження слідчий СВ Кіровського РВ ОСОБА_6 повідомила наступне.
Коли нею було вивчено матеріали кримінального провадження та опрацьовано вказівки процесуальних керівників наданих в ньому, нею відразу почались проводитись слідчі та розшукові дії.
Відповідно до вказівок прокурора від 23.07.2013, нею особисто складено план проведення досудового розслідування, повторно допитано ОСОБА_13 щодо обставин кримінального правопорушення, надано доручення оперативним підрозділам Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України, які були виконані.
Вказівки прокурора від 25.03.2014 були виконані в повному обсязі слідчим СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_21 , а саме: долучено до матеріалів кримінального провадження копії процесуальних документів відповідно до вказівок, допитано ОСОБА_3 в якості свідка, допитано ОСОБА_13 , надано доручення оперативним підрозділам Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України, котрі в свою чергу також були виконані оперативними працівниками.
Вказівки процесуального керівника від 17.07.2014 були скеровані на ім`я ОСОБА_31 , яка також проводила досудове розслідування. Заступником прокурора Кіровського району ОСОБА_26 на ім`я слідчого ОСОБА_32 , 25.07.2014 направлено нагадування про необхідність проведення слідчих дій в межах кримінального провадження відповідно до вказівок процесуального керівника від 17.07.2014. Однак слідчим ці вказівки не були виконані, внаслідок чого 31.07.2014 ОСОБА_33 викликано до прокуратури Кіровського району.
На виконання вказівок прокурора від 17.07.2014 нею повторно допитано ОСОБА_13 21.11.2014, скеровано доручення оперативними підрозділам Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області в порядку ст. ст. 40, 41 КПК України, відповідно до якого необхідно було допитати свідків зазначений у вказівках прокурора, яке також виконано.
Вказівки прокурора в частині підготовки клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів нею не були виконані у зв`язку тим, що в ході досудового розслідування була отримана інформація про те, що підприємства, у яких необхідно було вилучити певні документи припинило свою діяльність, з цього приводу є підтверджуючі документи в матеріалах провадження.
Окрім того нею було допитано державного виконавця ОСОБА_34 якого перебували виконавчі провадження № 44586585, № 44586463 щодо обставин кримінального правопорушення ОСОБА_13 .
Проведено особисто нею 22.09.2014 одночасний допит між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , на яких наполягав в своїх клопотання заявник.
Окрім того, 04.08.2014 процесуальним керівником ОСОБА_35 скеровано на ім`я слідчого ОСОБА_15 письмові вказівки про необхідність проведення слідчих та процесуальних дій, котрі слідчий ОСОБА_15 виконала повному обсязі.
З приводу не надання відповідей на клопотання потерпілого ОСОБА_3 повідомила, що всі клопотання, що в період її роботи надходили і розгляд яких було доручено їй, нею були розглянуті. Про відсутність клопотань потерпілого у матеріалах кримінального провадження, які подавались за її відсутність і до призначення її слідчим по кримінальному провадженню, їй нічого не відомо. Вона приймала справу у відсутності вказаних потерпілим клопотань. На всі клопотання, що були розписані на неї були надані відповіді - завірені копії відповідей та журналу реєстрації заяв, скарг та звернень громадян.
Клопотання № Л-48 від 08.08.2014 - виконання доручено слідчому ОСОБА_32 , відмітки в журналі про прийняте рішення немає;
Клопотання № Л-48/1 від 08.08.2014 - виконання доручено слідчому ОСОБА_32 відмітки в журналі про прийняте рішення немає;
Клопотання № Л-50 від 15.08.2014 - виконання доручено слідчому ОСОБА_32 , надано відповідь від 07.10.2014;
Клопотання № Л-59/1 від 06.10.2014 - виконання доручено їй, надано відповідь від 24.11.2014;
Клопотання № Л-59 від 06.10.2014 - виконання доручено їй, надано відповідь від 24.11.2014;
Клопотання № Л-16 від 06.04.2015 - виконання доручено їй надано відповідь від 13.05.2015;
Клопотання № Л-21 від 21.04.2015 - виконання доручено їй, надано відповідь від 15.05.2015;
Клопотання № Л-23 від 19.05.2015 - виконання доручено їй, надано відповідь від 19.06.2015.
Крім того, повідомила, що нею не готувались документи щодо накладення арешту на майно ОСОБА_13 , ніяких документів котрі мали цінність та інші речі - як рухомі так і нерухомі не вилучались, арешт на них не накладався.
Окрім того, сам заявник ОСОБА_3 з позовом про стягнення моральної або матеріальної шкоди з ОСОБА_13 не звертався, такий позов відсутній в матеріалах кримінального провадження. ОСОБА_13 відразу з`являлась при необхідності проведення слідчої та процесуальної дії.
Звертає увагу на той факт, що ОСОБА_13 пропонувала у присутності ОСОБА_3 відшкодувати заподіяну йому шкоду під час проведення одночасного допиту 22.09.2014 між нею та заявником, однак останній від даної пропозиції відмовився мотивуючи це тим, що ОСОБА_13 повинна належним чином виконати умови договору ДК05/12-10 від 02.12.2010.
Ніяким чином не сприяла ОСОБА_13 уникнути будь-якої відповідальності, вона діяла в межах закону та приймала процесуальні рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
Начальник СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 повідомив, що всі клопотання ОСОБА_3 були розглянуті та розписані на підлеглих працівників.
Як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_13 не пред`явлено підозру та її не визнано обвинуваченою, тобто не притягнуто до кримінальної відповідальності, оскільки відсутність пред`явлення підозри (притягнення її до кримінальної відповідальності) ОСОБА_13 виключає спричинення моральної та матеріальної шкоди заявнику ОСОБА_3 у зв`язку із зволіканням притягнення ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності, оскільки відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.
Також встановлено, що вказівки від 23.07.2013 та від 25.03.2014 процесуальних керівників надавались на адресу начальника СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та в подальшому на адресу слідчого СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_32 , однак як встановлено слідчій ОСОБА_6 доручено проведення досудового розслідування лише 11.09.2014 та в подальшому постанову про закриття кримінального провадження погоджено з процесуальним керівником ОСОБА_36 , який перевіряє виконання або доцільність виконання наданих раніше вказівок і з урахування необхідності їх виконання приймає рішення чи погоджуватися з прийнятим рішенням чи скасувати його.
Також встановлено, що з 21.05.2015 досудове розслідування доручено слідчому ОСОБА_15 якій передані всі матеріали досудового розслідування і таким чином слідча ОСОБА_6 усунута від проведення досудового розслідування. Також встановлено, що всі клопотання надані ОСОБА_3 і доручені ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0001124 розглянуті і на них надані відповіді в установленому законом порядку.
Окрім того, слідчим зауважено, що з урахуванням роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 15 від 26.12.2003 «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень», Закону України №1261 від 13.05.2014 «Про знесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України», яким внесені зміни до КК України, відповідно до яких обов`язковою умовою наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, є завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб. Згідно із приміткою до ст. 364 КК України, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
У ході досудового розслідування факт спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам ОСОБА_3 не встановлений.
Слідчий не прийняв доводи потерпілого в частині того, що моральна шкода нараховується відповідно до норм судової практики Європейського суду з прав людини та є сталою у розмірі 2000 тисячі євро, оскільки дана шкода нараховується Європейський судом з прав людини за наслідками звернення такої особи до Європейського суду з прав людини, при наявності судового рішення Європейського суду по конкретні справі. Але на теперішній час відповідне рішення Європейського суду з прав людини відсутнє.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження слідчий ОСОБА_6 не знайшла підстав для оголошення ОСОБА_13 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. В самих вказівках прокурора не містяться вимоги оголосити про підозру ОСОБА_13 або обрати їй запобіжний захід у передбачений КПК України, вжити заходи забезпечення кримінального провадження.

Окрім того, потерпілим не надано докази, які вказують на те, що дійсно слідчий посприяв боржнику уникнути відповідальності. Крім того, постановою начальника СВ Кіровського РВ ОСОБА_9 від 21.05.2015 слідчий ОСОБА_6 була відсторонена від проведення досудового розслідування, тому не могла сприяти уникненню ОСОБА_13 відповідальності та в подальшому взагалі проводи певні слідчі та розшукові дії.

Окрім того, ОСОБА_3 не може вважатися потерпілим у кримінальному провадженні № 0001123 розпочатому за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, тому що дана стаття КК України передбачає відповідальність за умисне не виконання рішення суду, тобто порушуються інтереси держави, а не конкретної особи.

24.11.2016 ухвалою Жовтневого районного суду скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 26.09.2016, з тих мотивів, що по кримінальному провадженню не допитано свідка ОСОБА_6 , ОСОБА_9 не долучено посадову інструкцію слідчого ОСОБА_6 ..

Як вбачається з самої ухвали суду від 24.11.2016 то слідчому судді були надані матеріали кримінального провадження для вивчення, в той же час поза увагою суду залишився той факт, що в матеріалах кримінального провадження міститься протоколи додаткового допиту свідка ОСОБА_6 від 09.02.2016, 05.01.2016, під час допиту якого задавались питання відповідно до клопотань ОСОБА_3 , ( а.с. 108, 113), протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 26.02.2016.

В той же час будучи повторно допитані в межах кримінального провадження 19.12.2016 свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_9 відмовились відповідати на підставі ст. 63 Конституції України, від проведення одночасного допиту з ОСОБА_3 відмовились.

До матеріалів кримінального провадження було долучено копію посадової інструкції ОСОБА_6 .

Як встановлено досудовим розслідуванням дані про те, що вона призначена на посаду слідчого знаходяться в матеріалах кримінального провадження, а саме у висновках службової перевірки проведеної щодо слідчого ОСОБА_6 .

В той же час, слідство дійшло висновку, що всі можливі слідчі та розшукові дії на даному етапі досудового розслідування виконані та твердження потерпілого перевірені, л Відповідно до ст. 62 Конституції України - обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Слідчий дійшов висновку, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000023 не здобуто будь-яких об`єктивних даних, що свідчать про вчинення слідчим СВ Кіровського РВ ОСОБА_6 кримінального правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, у тому числі кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364 та ст. 381-1 КК України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Суд вважає, що дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження містить мотиви прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

Суд вважає, що органом досудового розслідування було дотримано вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження та вказано у постанові про закриття провадження від 20.12.2016, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2016, якою скасовано постанову про закриття кримінального провадження, дійсно не вказано, які необхідно виконати слідчі та розшукові дії з метою усунення неповноти досудового розслідування, але вказано, що слід надати оцінку діям слідчого ОСОБА_6 з огляду на наявність судових рішень про визнання її дій протиправними, виконання вказівок прокурора, розгляду клопотань ОСОБА_3 .

Як вказувала допитана слідчий ОСОБА_6 , клопотання, що надходили саме їй, та розгляд яких було доручено їй, нею були розглянуті. Про відсутність клопотань потерпілого у матеріалах кримінального провадження, які подавались за її відсутність і до призначення її слідчим по кримінальному провадженню, їй не було відомо. Вона приймала справу у відсутності вказаних потерпілим клопотань. На всі клопотання, що були розписані на неї були надані відповіді - завірені копії відповідей та журналу реєстрації заяв, скарг та звернень громадян. А саме, розгляд клопотань № Л-48 від 08.08.2014, Л-48/1 від 08.08.2014 та Л-50 від 15.08.2014 доручено слідчому ОСОБА_30 .. Клопотання № Л-59/1 від 06.10.2014 - виконання доручено їй, надано відповідь від 24.11.2014, № Л-59 від 06.10.2014 - виконання доручено їй, надано відповідь від 24.11.2014, № Л-16 від 06.04.2015 - виконання доручено їй надано відповідь від 13.05.2015, № Л-21 від 21.04.2015 - виконання доручено їй, надано відповідь від 15.05.2015, № Л-23 від 19.05.2015 - виконання доручено їй, надано відповідь від 19.06.2015.

Начальник СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 підтвердив, що всі клопотання ОСОБА_3 були розглянуті та розписані на підлеглих працівників, а не тільки на слідчого ОСОБА_6 .

Вказівки від 23.07.2013 та від 25.03.2014 процесуальних керівників надавались на адресу начальника СВ Кіровського РВ ОСОБА_9 та в подальшому на адресу слідчого СВ Кіровського РВ ОСОБА_32 , однак як встановлено слідчій ОСОБА_6 доручено проведення досудового розслідування лише з 11.09.2014 та в подальшому постанову про закриття кримінального провадження погоджено з процесуальним керівником ОСОБА_37 .

З 21.05.2015 досудове розслідування доручено слідчому ОСОБА_15 , якій передані всі матеріали досудового розслідування і таким чином слідча ОСОБА_6 усунута від проведення досудового розслідування. Клопотання надані ОСОБА_3 і доручені ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0001124 розглянуті і на них надані відповіді в установленому законом порядку.

Окрім того, дійсно статтю 381-1 КК України виключено на підставі Закону № 1697-VII від 14.10.2014. Відповідно до ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Законом України № 1261 від 13.05.2014 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України», внесено зміни до Кримінального кодексу України, відповідно 5 до яких обов`язковою умовою наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, є завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Згідно із приміткою до ст. 364 КК України, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Будучи допитаний в якості потерпілого ОСОБА_3 стверджував, що тяжкими наслідками, на його думку, є тривала безпідставна тяганина у кримінальному провадженні, що привела до того, що ОСОБА_38 покинула територію України, як на його думку - за допомогою слідчого ОСОБА_6 , а заподіяна йому шкода розрахована виходячи зі сталої практики Європейського суду з прав людини.

Проте, суддя слідчий не погоджується із даними доводами і згоден із висновками слідчого про те, що в ході досудового розслідування факт спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб не встановлений.

Доводи потерпілого в частині того, що моральна шкода нараховується відповідно до норм судової практики Європейського суду з прав людини та є сталою у розмірі 2000 тисячі євро, не можуть прийматися до уваги, оскільки вони є необґрунтованими, так як розмір даної шкоди визначається саме Європейський судом з прав людини за наслідками звернення особи та розгляду справи.

Окрім того, варто зазначити, що ОСОБА_3 не може бути потерпіли у кримінальному провадженні № 0001123 розпочатому за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, тому що дана стаття КК України передбачає відповідальність за умисне не виконання рішення суду, чим порушуються інтереси держави, а не конкретної особи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, воно неодноразово закривалось, слідчий ОСОБА_6 не знайшла підстав для оголошення ОСОБА_13 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. В самих вказівках прокурора не містяться вимоги оголосити про підозру ОСОБА_13 або обрати щодо останньої запобіжний захід у передбачений КПК України, вжити заходи забезпечення кримінального провадження.

Проте дані обставини не можна вважати наявністю умислу слідчого ОСОБА_6 , направленого на сприяння ОСОБА_13 уникненню кримінальної відповідальності

Стосовно зауважень ОСОБА_3 про те, що до матеріалів долучено копію посадової інструкції ОСОБА_6 , затвердженої начальником СВ Центрального ГУНП ОСОБА_9 07.11.2016, тобто не за той період, коли вона здійснювала досудове розслідування, суд вважає, що з урахуванням інших доказів, які містяться в матеріалах провадження, дана копія посадової інструкції ОСОБА_6 не відіграє доказового значення, зокрема, для притягнення до кримінальної відповідальності слідчого ОСОБА_6 , оскільки іншими матеріалами провадження спростовано наявність у діях останньої ознак кримінального правопорушення як такого.

До того ж в матеріалах кримінального провадження містяться відомості про її призначення на посаду слідчого - у висновках службової перевірки проведеної щодо слідчого ОСОБА_6 та само по собі перебування її на посаді не запересується.

Варто зауважити щодо доводів заявника про те, що існують рішення слідчих суддів, які вказують на бездіяльність слідчого ОСОБА_6 , що на його думку є підставою притягнення її до кримінальної відповідальності.

Наявність самих по собі ухвал Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2015 по праві №203/631/15-к, від 30.03.2015 по праві №203/1485/2015-к, від 04.06.2015 по праві №203/2799/2015-к, яким визнана бездіяльність слідчого ОСОБА_39 не є доказами того, що слідчий ОСОБА_6 протягом восьми місяців зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, виключно в інтересах ОСОБА_13 , не розглядала клопотання ОСОБА_3 , чим сприяла уникненню ОСОБА_13 кримінальної відповідальності.

Дані ухвали слідчих суддів не є вироками, якими встановлена навість умислу у діях слідчого Кіровського РВ ОСОБА_6 , направленого на сприяння особі в уникненні кримінальної відповідальності, а є результатом розгляд скарг у порядку ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, які подавалися заявником з метою здійснення контролю суддею слідчим за ходом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001123., що здійснювалося у т.ч. й слідчим СВ Кіровського РВ ОСОБА_6 , а тому не є належним і допустим доказом наявності в її бездіяльності ознак злочину.

Враховуючи що під час досудового розслідування слідчим не здобуто будь-яких об`єктивних даних, що свідчать про вчинення слідчим СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 кримінального правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, у тому числі кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364 та 381-1 КК України, доказів вчинення будь-яких інших кримінальних правопорушень під час розслідування кримінального провадження, в ході досудового розслідування не здобуто, суд доходить висновку, що провадження підставно закрито слідчим у зв`язку із відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Суд приходить до висновку, що слідчим з`ясовані всі обставини, що мають значення для повного розслідування кримінального провадження. На виконання вимог ч. 2 ст. 9 КПК України слідчим всебічно, повно досліджено обставини кримінального провадження та відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого є вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Враховуючи викладене, у скарзі слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303 - 307, 369, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС другого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 20.12.2016 про закриття кримінального провадження № 0000023, внесеного до ЄРДР 23.06.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 381-1, ч. 1 ст. 364 КК України відмовити.
Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та оголошені у судовому засіданні 23 лютого 2017 року. Повний текст ухвали складений та оголошений 28 лютого 2017 року.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровського області протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1