Справа №705/6083/16-к
1-в/705/2012/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані клопотання засудженого ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України,
До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся засуджений ОСОБА_4 з клопотанням в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України.
В судовому засіданні прокурор просить суд відмовити у задоволенні клопотання, оскільки згідно системного аналізу ст.ст.153-154 КВК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст.82 КК України є формою дострокового звільнення від відбування покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Згідно граматичного тлумачення ч.2 ст.43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений вирок щодо якого набрав законної сили. Тобто особа, якій замінено невідбуту частину покарання більш м`яким ухвалою суду не є засудженою. (Саме тому вона не може нести кримінальної відповідальності за ст.389 КК України «Ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі»).
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкас від 24.01.2014 засудженому ОСОБА_4 на підставі ст.82 КК України було замінено невідбуту частину покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25.06.2011 на невідбутий строк 2 роки 3 місяці 14 днів. За таких обставин покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25.06.2011 у вигляді позбавлення волі є припиненим, невиконаною залишилась ухвала Придніпровського районного суду м.Черкаси від 24.01.2014. Отже, ОСОБА_4 втратив статус засудженого у кримінальному провадженні за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25.06.2011.
Крім цього ч.5 ст. 72 КК України не передбачено зарахування строку попереднього ув`язнення у невідбуту частину покарання при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.
В судове засідання засуджений, представник установи СВК № 92 та представник спостережної комісії не з`явились, письмово подали заяви про розгляд клопотання у їх відсутність.
Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Враховуючи процесуальну позицію прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 вересня 2015 року за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25.06.2011, перевівши згідно ч.1 ст.72 КК України невідбуту частину покарання, яка становить 1 рік 2 місяці та 11 днів виправних робіт в 4 місяці 23 дні позбавлення волі та остаточно визначити йому до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі.
Відповідно до розпорядження Канівського міськрайонного суду Черкаської області про виконання вироку, що набрав законної сили, вказаний вирок суду набрав законної сили 28 жовтня 2015 року.
З копії вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2015 вбачається, що відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м.Черкаси від 24.01.2014 ОСОБА_4 звільнений 03.02.2014 на підставі ст.82 КК України: невідбутий строк 2 роки 3 місяці 14 днів замінено більш м`яким у вигляді виправних робіт на 2 роки з утриманням 20% заробітку в дохід держави.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 червня 2016 року ОСОБА_4 здійснено перерахунок строку попереднього ув`язнення у період з 28.09.2015 по 28.10.2015.
Згідно довідки Старобабанівської виправної колонії № 92 ОСОБА_4 утримується в СВК №92 управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області, кінець строку 28.09.2018.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 ( у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 5, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11,13, частини першої статті 537 цього Кодексу.
Згідно положень частини 6 статті 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до частини 5 статті 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Зокрема, у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Статтею 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» встановлено, що попереднє ув`язнення відповідно до кримінально-процесуального законодавства України є запобіжним заходом щодо обвинуваченого, підсудного, підозрюваного у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Крім того, з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.01.2016 № 223 20/0/4 16 вбачається, що незалежно від процесуального порядку (КПК чи КПК 1960 р.) попереднє ув`язнення в розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч.2 ст.43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.
Згідно зі ст.154 КВК України підставою дострокового звільнення від відбування покарання є застосування до засудженого статей 81, 82 Кримінального кодексу України, а саме заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.
Таким чином, беручи до уваги викладене та враховуючи те, що ОСОБА_4 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 вересня 2015 року, згідно якого до покарання за вказаним вироком на підставі ст. 71 КК України приєднана невідбута частина покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25.06.2011. ОСОБА_4 03.02.2014 був звільнений ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 24.01.2014 на підставі ст.82 КК України: не відбутий строк 2 роки 3 місяці 14 днів замінено більш м`яким у вигляді виправних робіт на 2 роки з утриманням 20% заробітку в дохід держави, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 72 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її проголошення, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.
Суддя ОСОБА_1