Провадження №1-кп/761/632/2017
В И Р О К
іменем України
16 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 120 151 001 000 15181 від 16.12.2015 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Коцюбинське Київської обл.., громадянин України, с середньою освітою, не одружений, не працює, судимий 26.11.2015 Святошинським районним судом м.Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі, покарання відбув повністю, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_5 маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України знов вчинив умисний злочин при наступних обставинах.

В листопаді 2015 у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння грошовими коштами шляхом обману. В цей період ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел за допомогою всесвітньої мережі «Інтернет» знайшов на одному із сайтів фотознімки будинку, який йому не належить, та, використовуючи вказані фотознімки, виклав на сайті у мережі «Інтернет» оголошення про передачу будинку, який нібито розташований за адресою АДРЕСА_2 , в оренду на період Новорічних свят. Для зв`язку ОСОБА_5 залишив свій мобільний номер телефону, а саме НОМЕР_1 .

03.12.2015 на вказаний в оголошенні мобільний телефон ОСОБА_5 зателефонував потерпілий ОСОБА_8 , який виявив бажання винайняти вказаний будинок на Новорічні свята, оскільки будинок, який вказаний в оголошенні ОСОБА_5 йому підходить. При цьому, обвинувачений, з метою повторного заволодіння чужим майном, шляхом обману, повідомив, що для отримання будинку в оренду ОСОБА_8 необхідно сплатити передоплату за оренду в розмірі 5000 грн. на особистий рахунок ОСОБА_5 в ПАТ КБ «Приватбанк»». При цьому останній запевнив ОСОБА_8 , що будинок вільний на свята та після переказу суми у 5000 грн. буде заброньований за ним, хоча такого будинку у користуванні в розпорядженні та у власності у ОСОБА_5 фактично не було, тобто ОСОБА_5 ввів ОСОБА_8 в оману.

Оскільки ОСОБА_8 не підозрював про справжні наміри ОСОБА_5 і запропонований будинок йому підходив, то 03.12.2015 приблизно о 12 год.20 хв., переказав за допомогою терміналу, розташованого по вул. Щусєва, 32 у м. Києві на особистий рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 5000 грн.

Після надходження грошових коштів в сумі 5000 грн. на особистий рахунок ОСОБА_5 , останній отримав можливість розпоряджатися грошовими коштами, після чого став уникати телефонних розмов з ОСОБА_8 , а згодом позбавився абонентського номеру за допомогою якого відбувалось спілкування з останнім. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 ,діючи умисно повторно заволодів шляхом обману грошовими коштами потерпілого у сумі 5000 грн., якими розпорядився на власний розсуд.

ОСОБА_5 своїми діями які виразилися у повторному заволодінні чужим майном шляхом обману вчинив шахрайство кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.

До суду надійшла угода про примирення, укладена між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Відповідно до угоди обвинувачений та потерпілий примирились, потерпілий ОСОБА_8 претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_5 не має, йому повністю компенсована спричинена матеріальна шкода.

Сторонами узгоджена міра покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Суд, перевіривши угоду, заслухавши учасників судового провадження, дійшов висновку, що угода відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Зокрема, у силу ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Згідно зі ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК, віднесений до злочинів середньої тяжкості.

Інші потерпілі чи обвинувачені, крім тих, між якими укладена угода, у даному кримінальному провадженні відсутні.

Зміст угоди про примирення відповідає положенням ст.471 КПК, оскільки містить дані про її сторони, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого відповідно до Кримінального кодексу України, суттєві для кримінального провадження обставини, у тому числі розмір завданої шкоди та її фактичне відшкодування.

Сторонами узгоджене покарання, а також зазначені передбачені ст.ст.473, 476 КПК наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений і потерпілий підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

З огляду на зазначене, враховуючи відсутність передбачених ч.7 ст.474 КПК підстав для відмови у затвердженні угоди, оскільки її умови не суперечать інтересам суспільства і не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений повністю відшкодував завдану шкоду, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, угода про примирення підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
Угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 16.03.2017 у кримінальному провадженні № 120 151 001 000 15181 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих доходів громадян, що становить 850 гривень у дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя