Справа № 192/692/17
Провадження № 1-кп/192/120/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"28" липня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Безбородьково Солонянського району Дніпропетровської області, який зареєстрований в АДРЕСА_1 та мешкає в АДРЕСА_2 , не працюючого, який має середню освіту, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимого Солонянським районним судом Дніпропетровської області:
-23.02.2005 року за ч.2 ст.185, ст.ст.75,76 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
-07.08.2007 року за ч.3 ст.185, ст.ст.75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
-11.04.2008 року за ч.3 ст.185, ст..ст.75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; ухвалою від 11 квітня 2008 року іспитовий строк скасований, направлений до місця позбавлення волі строком на 3 роки;
-29.07.2016 року за ч.1 ст.190 КК України до 100 годин громадських робіт. Відбув 22 листопада 2016 року,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення корисливого злочину, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин.
Так, 16 жовтня 2016 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна із корисливих спонукань, з метою особистої наживи, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_5 , впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаються таємними для оточуючих, повторно, шляхом демонтажу даху господарської будівлі, викрав 10 листів восьмихвильового азбестового шиферу, після чого з місця вчинення злочину зник.
Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 650 гривень 00 копійок.
В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним злочину.
В судовому засіданні пояснив, що він проживав з дозволу ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_3 , який належить потерпілому, а 16 жовтня 2016 року він після сварки з дружиною, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, заліз на дах будинку та демонтував 10 листів восьмихвильового шиферу, які продав сусіду в той же день. Шифер повернув потерпілому, в судовому засіданні щиро каявся, вибачився перед потерпілим.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що дозволив ОСОБА_3 разом з його сім`єю проживати в будинку АДРЕСА_3 , власником якого він є, а 16 жовтня 2016 року йому зателефонував сусід і повідомив, що в будинку ніхто не мешкає. Тоді 17 жовтня 2016 року ОСОБА_5 разом зі своєю дружиною приїхав до будинку та одразу побачив, що на даху будинку немає шиферу, а вказаний шифер він побачив у сусідньому дворі та сусід повідомив, що цей шифер приніс йому ОСОБА_3 . Шифер повернули, а обвинувачений вибачився перед ним, претензій до обвинуваченого не має.
Враховуючи те що, потерпілий, обвинувачений і прокурор не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких вони правильно розуміють, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого в скоєнні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю.
Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України не встановлено.
Вирішуючи відповідно до ст. 65 КК України питання про вид та міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, вчинив новий корисливий злочин у період не знятої та не погашеної судимості за корисливий злочин згідно вироку Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2016 року за ч.1 ст.190 КК України, був знятий з обліку у зв`язку з відбуттям покарання 22 листопада 2016 року.
З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, його відношення до скоєного, суд вважає за необхідне й доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки ОСОБА_3 вже має судимість за вчинення корисливого злочину, був засуджений до громадських робіт, які відбув, проте на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин, а тому суд вважає, що його виправлення не можливе без ізоляції його від суспільства.
В той же час суд вважає, що обвинувачений може бути виправлений знаходячись під контролем органів, що відають виконанням вироку. Тому, суд вважає доцільним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, що буде необхіднимі достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75,76 КК України, ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один ) рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Головуючий: суддя ОСОБА_1