Справа № 1-кп/593/36/2017
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" січня 2017 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

законного представника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бережанах клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 26 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, інваліда 3 групи, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, - у вчиненні суспільно - небезпечного діяння, передбаченого п.1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 в ніч на 26 травня 2016 року разом зі своїм дідом ОСОБА_8 та бабою ОСОБА_9 знаходився за місцем проживання у с. Гончарівка Монастириського району Тернопільської області.

Близько 03 год. 30хв. 26 травня 2016 року у ОСОБА_7 на ґрунті особистих неприязних відносин з метою помсти за зневажливе ставлення до нього виник злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , тобто на їх умисне вбивство.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , близько 04 год. 26 травня 2016 року ОСОБА_7 у своїй кімнаті взяв сокиру і направився в кімнату, у якій відпочивали ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які попередньо підперли двері своєї кімнати. Не змігши відчинити дверей в кімнату ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , переслідуючи мету умисного протиправного заподіяння їм смерті, вибив ногою двері в кімнату, схопив ОСОБА_8 , який встав з ліжка, за одяг, наніс ряд почергових ударів сокирою і ножем в шию та голову ОСОБА_8 і умисно вбив його.

Завданими ударами ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: просторого синця правої половини обличчя із раною та садном на його тлі, крововиливом в підлягаючих м`яких тканинах правої половини лобної ділянки голови; просторого синця лівої половини обличчя; крововиливу під кон`юнктивальну оболонку правого ока; крововиливу в м`які тканини лівої скроневої ділянки голови; рани на нижній поверхні підборіддя зліва; рани нижньої поверхні підборіддя та верхньої третини передньої поверхні шиї; рани середньої третини передньої поверхні шиї із пошкодженням м`яких тканин шиї, щитовидного хряща, гортані, стравоходу та крупних судин шиї, шийного відділу хребта; рани на лівій половині грудей, яка проникає через грудну стінку в ділянці сьомого міжреберного проміжку в плевральну порожнину із пошкодженням лівої легені; садна на передній поверхні нижньої третини шиї та садно на лівому передпліччі.

Згідно судово-медичних даних смерть ОСОБА_8 настала наслідок проникаючих поранень грудей і шиї з пошкодженням лівої легені, органів і судин шиї та шийного відділу хребта, що спричинили масивну внутрішню і зовнішню кровотечу та гостру крововтрату. За ознакою небезпеки для життя вказані ушкодження стосовно живих осіб кваліфікуються як тяжкі. Між заподіянням даного тілесного ушкодження та настанням смерті ОСОБА_8 існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 після вбивства ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_10 , яка знаходилась на ліжку в кімнаті та просила, щоб він припинив свої дії, однак, незважаючи на прохання останньої, з метою умисного вбивства, він стягнув її на підлогу і наніс їй ряд почергових ударів сокирою і ножем в ділянку голови, шиї і тулуба, і умисно вбив ОСОБА_13 ..

Завданими ударами ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді: рани на правій половині чола із просторим синцем і крововиливом в підлягаючих м`яких тканинах та перелом луски правої половини лобної кістки; крововиливу в м`які тканини лівої скроневої ділянки голови та вогнищевий крововилив під м`яку мозкову оболонку тім`яної долі правої півкулі головного мозку; просторого синця лівої половини обличчя із поверхневими розтріскуваннями шкіри та садном на його тлі; крововиливу під кон`юктурну оболонку лівого ока, крововиливу в перехідну кайму лівих половин обох губ і слизову оболонку верхньої губи; рани слизової оболонки верхньої губи; закритого перелому лівої виличної кістки; рани в ділянці підборіддя та лівої половини тіла нижньої щелепи; рани в лівій підщелепній ділянці; трьох ран на передній поверхні шиї із пошкодженням м`яких тканин шиї, щитовидної залози, хрящів гортанні, трахеї, стравоходу та крупних судин шиї, шийного відділу хребта та спинного мозку, стернального кінця лівої ключиці; чотирьох ран на передній поверхні верхньої третини грудей (в ділянці стернального кінця лівої ключиці, в проекції лівого і правого перших ребер та руків`я грудини); двох ран в проекції 4-го лівого ребра з крововиливами в м`яких тканинах по ходу раневих каналів, одна із яких (в проміжку між передньо-пахвовою і середньо-ключичною лініями) проникає через грудну стінку в ділянці четвертого міжреберного проміжку в плевральну порожнину із пошкодженням лівої легені, а інша (по передній пахвовій лінії) продовжується раневим каналом в підшкірно-жировій клітковині грудей; закритих переломів правої ключиці та 1-го правого ребра; садна на грудях; синця на лівій кисті та двох синців на правій кисті.

Згідно судово-медичних даних смерть ОСОБА_10 настала внаслідок проникаючих поранень грудей і шиї з пошкодженнями лівої легені, органів і судин шиї та шийного відділу хребта, що спричинили масивну внутрішню і зовнішню кровотечу та гостру крововтрату. За ознакою небезпеки для життя вказані ушкодження стосовно живих осіб кваліфікуються як тяжкі. Між заподіянням даного тілесного ушкодження та настанням смерті ОСОБА_10 існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене п.1 ч.2 ст.115 КК України - вбивство, за кваліфікуючою ознакою - двох і більше осіб, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двом особам.

Слідчий слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області звернувся до суду з клопотанням, затвердженим прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області ОСОБА_15 , про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом, посилаючись на те, що на час скоєння злочину ОСОБА_7 страждав хронічним психічним захворюванням - параноїдною шизофренією. В час та за обставин скоєння суспільно-небезпечного діяння не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час він страждає хронічним психічним захворюванням у формі «параноїдної шизофренії, і потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом (Державний заклад «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» місто Дніпро).

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задоволити з підстав, викладених у його мотивувальній частині.

Законний представник ОСОБА_7 - ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_6 вважають, що клопотання прокурора слід задоволити.

Захисник ОСОБА_5 вважає за необхідне клопотання задоволити та застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації його до психіатричного закладу із посиленним наглядом.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, виходячи із положень ст. ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 3 червня 2005 року " Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування, Закону України «Про психіатричну допомогу» івважає за необхідне клопотання задоволити із таких підстав.

Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально процесуальним кодексом України, цим Законом та іншими законами.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Обставини вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого п.1 ч. 2 ст. 115 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду на підставі досліджених судом доказів.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що вона з чоловіком проживає у літній кухні, а її батько ОСОБА_8 , матір ОСОБА_9 та син ОСОБА_7 проживали в житловому будинку. З вечора вона поралася по господарству та звернула увагу на те, що у будинку не світилося, а серед ночі вона прокинулася і побачила, що у всіх кімнатах житлового будинку та надворі горить світло. Вона, зайшовши в коридор будинку, зустріла сина ОСОБА_16 , який виходив з кімнати, він був весь в крові, вона налякалася, думала, що з ним щось сталося. ОСОБА_16 виганяв її з будинку, взявши миску з водою, намагався помитися від крові. Вона зайшла до кімнати і побачила мертвих батьків, які лежали на підлозі і були в крові. Вона почала плакати, а ОСОБА_16 дав їй відро і казав принести йому води. Вона набрала йому відро води і поставила на сходи, і в хату більше не заходила. У своїх поясненнях потерпіла далі зазначила, що хоч між її сином ОСОБА_16 та її батьками були конфлікти, однак у цей вечір вони не сварилися. Вона зауважувала, що її син часто поводив себе неадекватно, вів відлюдькуватий спосіб життя, ні з ким не спілкувався, часто безпричинно був агресивний. Вона зверталася до психіатра, однак ОСОБА_16 курс лікування так і не пройшов. Вважає, що її син ОСОБА_7 - хвора людина, потребує лікування.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що напередодні цих подій він цілий день працював на городі, прийшов додому як почало темніти. Близько півдругої ночі до них в літню кухню прийшов ОСОБА_7 та просив допомогти йому старих посадити на ліжко. Він прийшов з ОСОБА_16 до хати, і побачив батьків дружини на підлозі мертвих, всіх в крові. Він нічого не зачіпав, а ОСОБА_16 сам подзвонив в поліцію та повідомив про вчинене. Потім закрився в кімнаті і пробув там до приїзду працівників поліції. Далі свідок пояснив, що ОСОБА_16 неодноразово проявляв агресивність, покійні, незважаюючи на свій похилий вік, не один раз втікали від нього через вікно. Він поводив себе дивакувато, нікуди не виходив, ні з ким не спілкувався, без жодних приводів та підстав розбив вхідні двері у помешкання, після вжитого алкоголю проявляв агресію. Цієї ночі, коли ОСОБА_16 вчинив вбивство, він, на його думку, був тверезий, був спокійний. Коли він, свідок, сказав: Що ж ти наробив, тепер будеш відповідати, ОСОБА_16 спокійно відповів - поховаєм.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що вночі 26 травня 2016 року він власноручно сокирою, яка знаходилася у його кімнаті та ножем вбив своїх діда та бабу. Між ним та покійними були конфліктні ситуації, однак вони не були підставою до їх вбивства. В цей вечір він себе накрутив думками, що треба їх вбити так і зробив. Напередодні його сильно боліла голова. До цього випадку він декілька діб не спав, бо не міг, в голові був шум та чув якісь голоси. Він писав собі в телефоні записки, бо не мав з ким поговорити. Потім вирішив, що треба їх вбити та схопив сокиру, яка була в коробці в його кімнаті і пішов реалізовувати свої думки. Першим наніс удари дідові, який чинив опір, а потім, коли дід вже мертвий лежав на підлозі, він почав наносити удари бабі, яка опору не чинила. Потім він повернувся в свою кімнату, подзвонив в поліцію і повідомив про вбивство, яке скоїв. Після цього він вийшов із житлового будинку, пішов в літню кухню і розказав вітчиму про вчинене. Далі ОСОБА_7 пояснив, що не бажає детально загадувати події цієї ночі, однак запевняє, що вбивство вчинив саме він. Він в цей вечір до вчинення вбивства був у такому стані, що все було змінено у його уяві. Він хоч не був на обліку у психіатра, однак такий стан вже був у нього декілька разів. Цей випадок стався через те, що він був один, якби хтось із ним в цей час поговорив можливо би цього не сталося. Він вживав алкоголь та багато транквілізаторів Гдозепан, настойку глоду, галстена, і в голові у нього постійно крутилася думка: треба їх вбити і він її реалізував. Вважає, що він не потребує лікування та може нести відповідальність за свої дії.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого п.1 ч.2 ст. 115 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 26 травня 2016 року із долученими до нього фототаблицями, з якого видно, що подія (вбивство) сталась по місцю проживання ОСОБА_7 , у домогосподарстві, що знаходиться в с. Гончарівка Монастириського району Тернопільської області;

- висновками експерта № 90 і № 91 від 26 травня - 23 червня 2016 року та від 27 травня - 25 червня 2016 року, які свідчать про те, що згідно судово-медичних даних смерть ОСОБА_8 настала наслідок проникаючих поранень грудей і шиї з пошкодженням лівої легені і судин шиї та шийного відділу хребта, що спричинили масивну внутрішню і зовнішню кровотечу та гостру крововтрату та смерть ОСОБА_10 настала внаслідок проникаючих поранень грудей і шиї з пошкодженнями лівої легені, органів і судин шиї та шийного відділу хребта, що спричинили масивну внутрішню і зовнішню кровотечу та гостру крововтрату. За ознакою небезпеки для життя вказані ушкодження стосовно живих осіб кваліфікуються як тяжкі. Між заподіянням даних тілесних ушкоджень та настанням смерті ОСОБА_8 і ОСОБА_10 існує прямий причинно-наслідковий зв`язок;

- протоколом огляду місця події від 26 травня 2016 року, у процесі проведення якого за місцем проживання ОСОБА_7 виявлено трупи ОСОБА_8 та ОСОБА_10 з ознаками насильницької смерті, знаряддя скоєння суспільно небезпечного діяння і сліди біологічного походження;

- протоколом слідчого експерименту із долученим до нього компакт-диском проведення цієї слідчої дії, під час якої ОСОБА_7 продемонстрував як саме ним 26 травня 2016 року було вбито ОСОБА_8 та ОСОБА_13 ;

- висновком судово - психіатричної експертизи № 132 від 7 вересня 2016 року, згідно якого ОСОБА_7 на час скоєння ним злочину, страждав хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, тому не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними. На даний час ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, тому не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом;

- протоколом огляду компакт диска із звукозаписом телефонних повідомлень на лінію 102 від ОСОБА_7 , у яких він особисто повідомляє у райвідділ поліції про вчинене ним вбивство діда та баби ОСОБА_12 .

Вина ОСОБА_7 у вчиненні суспільно - небезпечного діяння, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України підтверджується і іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами: висновками судово-медичної експертизи за № 137/90 та 138/91 від 20 по 25 серпня 2016 року; висновками експерта за № 261та № 262 від 27 травня 2016 року, висновками експерта № 730 та № 731 від 27 травня по 31 травня 2016 року; висновками експерта за № 513 та № 514 від 27 травня - 9 червня 2016 року; висновками судово- медичної експертизи речових доказів за № 186 та № 187 та № 188 від 6 вересня по 22 вересня 2016 року; висновком судово-дактилоскопічної експертизи за № 1.4 - 770/16 від 17 серпня 2016 року; висновком судово-трасологічної експертизи за № 1.4 - 703/16 від 16 серпня 2016 року.

Враховуючи наведене, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого п.1 ч. 2 ст. 115 КК України, у зв`язку з чим кваліфікує дії останнього, як убивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох та більше осіб.

У відповідності до висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 132 від 7 вересня 2016 року ОСОБА_7 на час скоєння інкримінованого йому злочину страждав хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, тому не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними і на даний час він страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії і потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом ( Державний заклад «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» місто Дніпро ).

Таким чином, у судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_7 на момент вчинення ним суспільно небезпечного діяння, так як він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними і на даний час також не може віддавати звіт своїм діям та керувати ними.

У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Згідно п. 3 наказу МОЗ України № 397 від 8 жовтня 2001 року "Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади", вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчиненого нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, може бути застосовано поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини вчинення суспільно небезпечного діяння, дані про характер і тяжкість наявного у ОСОБА_7 психічного захворювання, зокрема дані, що містяться у висновку № 132 від 7 вересня 2016 року судово- психіатричної експертизи, суд прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_7 саме зазначеного виду примусового заходу медичного характеру, у зв`язку з наявним у нього психічним захворюванням.

Суд також вважає, що захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, продовжений судом до 5 лютого 2017 року, слід продовжити до набрання ухвалою законної сили, але не більш двох місяців, тобто до 25 березня 2017 року.

Питання про речові докази у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 26 травня 2016 року, які визнані такими згідно постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області від 26 вересня 2016 року про визнання речовими доказами, які здані на зберігання у камеру схову Монастириського ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 93, 94 Кримінального Кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування, Законом України "Про псіхіатричну допомогу", ст.ст. 1-29, 100, 369-372, 376, 512, 513, 516, КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 26 травня 2016 року, за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого п.1 ч. 2 ст. 115 КК України - задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом (Державний заклад «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» місто Дніпро).

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, продовжений судом до 5 лютого 2017 року, продовжити до набрання ухвалою суду законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 25 березня 2017 року.

Речові докази у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 26 травня 2016 року: джинсові штани синього кольору із шкіряною біркою на поясі з надписом «DENIM», рушник, комбінований різними кольорами в паралельні полоси; ганчірку, одіяло, сорочку, дерев`яну дошку для прання, ніж, пошкоджену кофту сірого кольору, пошкоджену кофту світло-коричневого кольору, пошкоджений ватник у клітинку, пошкоджену футболку сірого кольору, кросівки чорного кольору, сокиру, ніж та шило, блістери від медичних препаратів, джинсові штани синього кольору з надписом «Генткофт», пошкоджену куртку чорного кольору, кофту голубого кольору, простинь білого кольору, таблетки: «Цитрамон-Дарниця», «Гавіксон», «Гидазепаміс», скляну ємкість з надписом «Барвалол», скляну ємкість з надписом «Галстена», одяг, що знаходився на убитому ОСОБА_8 , одяг, що знаходився на убитій ОСОБА_18 , зрізи нігтів рук ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , тампон змиву з підлоги у паперовому конверті, вирізку речовини бурого кольору з брюк у паперовому конверті, тампон змиву робочої частини сокири у паперовому конверті, тампон змиву поверхні шила і клинка ножа у двох паперових пакетиках; і тампон змиву поверхні клинка ножа у паперовому конверті, які знаходяться в камері схову Монастириського ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області після набрання ухвали суду законної сили - знищити, а 13 аркушів паперу із рукописними записами, що знаходяться у матеріалах справи, залишити у матеріалах справи.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Бережанського районного суду
Тернопільської області ОСОБА_1 .