Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/1533/2017 Справа №641/5582/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
В С Т А Н О В И В :
В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що 22.08.2017 року до ЧЧ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області звернулась ОСОБА_5 з заявою про те, що 22.08.2017 року приблизно о 07 годині 20 хвилин в маршрутному автобусі № 147 біля зупинки громадського транспорту «Одеська» невстановлена особа з її жіночої сумки викрала мобільний телефон «Xiaomi redmi 3S». В ході проведення ОМП від 22.08.2017 року на зупинці громадського транспорту «Одеська» у гр.. ОСОБА_6 було вилучено мобільний телефон «Xiaomi redmi 3SGold32 GB», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 . 22.08.2017 року мобільний телефон був оглянутий та приєднаний в якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження.
Слідчий зазначила, що у зв`язку з наявністю підстав вважати, що вилучений мобільний телефон бути використаний як речовий доказ у вказаному кримінальному провадженні, необхідно накласти на них арешт з метою забезпечення їх збереження.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримала в повному обсязі.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення слідчого, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.
Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 167 КПК України, то Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення.
З огляду на вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого.
Керуючись вимогами ст. ст. 167,170,172, 173 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання слідчого СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 про накладення арешту на вилучене майно задовольнити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на старшого слідчого СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_7 та прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя- ОСОБА_1