Справа № 535/979/16-к
Провадження № 1-кп/535/6/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2017 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Котельва кримінальне провадження за № 0000285 від 18 липня 2016 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калинівка, Сахновщинського району, Харківської області, українця, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, працюючого ТДВ «Полтаваавтотранс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до вимог ст.89 КК України раніше на час вчинення даного злочину не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 16 липня 2016 близько о 14 години 30 хвилин, діючи з прямим умислом, таємно, з корисливих мотивів, шляхом відкриття не замкнених на замок вхідних дверей, проник до житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_5 , звідки вчинив крадіжку належних їй грошових коштів у сумі 4500 гривень і ювелірного виробу золотого ланцюжка вагою 11.5 грам, вартість якого вирахувана, на підставі довідки про вартість виданої представником Національного банку України в Полтавській області від 08.11.2016 року, про те, що станом на 16.07.2016 року у ломі 1 грам золота 585 проби становив 605 гривень 05 копійок, на загальну суму 6958 гривень 08 копійок, належних потерпілій ОСОБА_5 , чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 11458 гривень 08 копійок.

Викраденими коштами та золотим виробом обвинувачений ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Потерпіла ОСОБА_5 звернулася в кримінальному провадженні з позовною заявою до обвинуваченого про відшкодування завданої їй злочином матеріальної та моральної шкоди.

Під час судового слідства обвинувачений ОСОБА_4 , в своїх поясненнях суду свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню (злочину) визнав повністю, підтвердивши виклад обставин зазначених в обвинувальному акті. Під час системного допиту пояснив суду, що дійсно 16 липня 2016 близько у післяобідній час через вхідні двері, зайшов до будинку в АДРЕСА_3 , де скоїв крадіжку грошей в сумі 4500 гривень та золотого ланцюжка, який в подальшому здав в ломбард через свого знайомого ОСОБА_6 . Викрадені гроші та виручені гроші за реалізацію золотого ланцюжка витратив на свої потреби.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 , зазначив суду, що вину визнає повністю, цивільний позов визнає повністю, щиро розкаюється в скоєному, запевняв суд, що не буде більше вчиняти крадіжки, і намагатиметься відшкодувати заподіяну шкоду.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення (злочину) при обставинах, викладених вище в вироку, стверджена поясненнями потерпілої та свідків обвинувачення, зокрема: поясненнями потерпілої ОСОБА_5 , котра під час судового слідства пояснила суду, що дійсно 16 липня 2016 року з однієї із кімнат її будинку викрадено 4500 гривень і золотий ланцюжок вагою 11.5 грам, у подальшому вона дізналася, що крадіжку вчинив ОСОБА_4 . Вона заявила позов в рахунок відшкодування матеріальних збитків обвинувачений їй відшкодував 3000 гривень, а решту за позовом вона підтримує повністю. Показаннями свідка ОСОБА_7 , котрий під час судового слідства пояснив суду, що 16.07.2016 року, дійсно він разом з ОСОБА_4 приїхав до села Глобівка, щоб допомогти батькам, але ОСОБА_4 , пославшись на біль в животі десь дівся. Через деякий час ОСОБА_4 , повідомив йому, що він вчинив крадіжку грошей та речей в селі Глобівка.

Крім вище викладеного вина обвинуваченого в крадіжці чужого майна, поєднаного з проникненням до житла потерпілої ОСОБА_5 , підтверджується дослідженими та оголошеними в ході судового слідства доказами: змістом протоколу огляду місця події та фото-таблицею до нього від 18.07.2016 року, змістом відповіді ломбарда «Свіжа копійка» від 20.10.2016 року, інформацією про вартість золота від 08.11.2016 року, протоколом пред`явлення речей для впізнання та фото-таблицею до нього від 26.09.2016 року, протоколом проведення слідчого експеременту та фото-таблицею до нього від 26.09.2016 року.

Винність обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України стверджена також наданим державним обвинувачем під час судового слідства: витягом з кримінального провадження за № 0000285 від 18 липня 2016 року.

Суд системно допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідка, дослідивши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши норми кримінального закону, вважає, що винуватість ОСОБА_4 , поза розумним сумнівом у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) за встановлених вище у вироку обставин, які також підтверджуються показаннями наданими самим обвинуваченим, що є процесуальним джерелом доказів, і знайшли своє підтвердження безпосередньо у судовому засіданні.

Суд зазначає, що згідно пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» (заява №16437/04) визначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 , винний в скоєнні тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за вище вказаних обставин, а саме в таємному, умисному, з корисливих мотивів, викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням до житла, у потерпілої ОСОБА_5 , і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

Кримінальне правопорушення (злочин) за ч. 3 ст. 185 КК України є закінченими з моменту коли ОСОБА_4 таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав чуже майно, поєднане з проникненням до житла, і реально мав можливість розпорядитися вище зазначеним чужим майном як своїми власними, що обвинувачений ОСОБА_4 фактично і зробив.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить, із вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, обумовлену тим, що він раніше відповідно до вимог ст.89 КК України на час вчинення цього злочину не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочину), активне сприяння розкриттю злочину та відсутність будь-яких тяжких наслідків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 67 КК України, органами досудового слідства та судом не виявлено.

З урахуванням пом`якшуючих та за відсутності обтяжуючих обставин покарання обвинуваченого, позицію державного обвинувача та потерпілої, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції відповідної частини та статті. При цьому, 21 грудня 2016 року обвинувачений ОСОБА_4 , був засуджений Октябрським районним судом м. Полтава Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, інкримінований в теперішній час злочин він вчинив до постановлення вище зазначеного вироку. За таких обставин суд вважає, що при призначенні покарання за вище вказаний злочин, необхідно керуватися ч. 4 ст. 70 КК України і з урахуванням вироку Октябрського районного суду м. Полтава Полтавської області від 21грудня 2016 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на певний строк, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, а оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в теперішній час не являється надзвичайно небезпечною особою і його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши обмеження, передбачені ст. 76 КК України.

Таке покарання на думку суду, буде справедливим, співмірним та домірним вчиненому обвинуваченим кримінальному правопорушенню (злочину), необхідне і достатнє для виправлення і соціальної реабілітації обвинуваченого ОСОБА_4 , а також попереджатиме і запобігатиме вчиненню обвинуваченим нових злочинів і в повній мірі відповідатиме меті кримінального покарання.

По даному кримінальному провадженню процесуальні витрати відповідно до вимог ст. 118-122 КПК України, які б підлягали стягненню з обвинуваченого відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження та запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувалися.

Стосовно заявленого позову потерпілою ОСОБА_5 , про відшкодування матеріальної шкоди на суму 11458 гривень 08 копійок та моральної шкоди від злочину на суму 10000 гривень на загальну суму 21458 гривень 08 копійок. Потерпіла під час судового слідства подала до суду письмові заяви про зменшення суми позову на 3000 гривень по завданій матеріальній шкоді, оскільки обвинувачений сплатив їй дану суму під час судового розгляду, що підтверджується відповідними письмовими розписками.

Обвинувачений цивільний відповідач ОСОБА_4 , цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 , визнав повністю.

При вирішенні даного цивільного позову суд виходить з визнання відповідачем позову, а також з того, що крадіжку у вище вказаної потерпілої здійснено обвинуваченим ОСОБА_4 , виходячи із змісту ст. 1166 ЦК України відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Виходячи із змісту ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Тому цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 , підлягає повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 376, КПК України, суд;-
У Х В А Л И В:
Обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання: по ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком Котелевськогорайонного суду Полтавської області, більш суворим за вироком Октябрського районного суду м. Полтава Полтавської області від 21грудня 2016 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробаціїпро зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Позовну заяву потерпілої цивільного позивача ОСОБА_5 на суму 18458 гривень 08 копійок до обвинуваченого цивільного відповідача ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Стягти з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 , заподіяну злочином матеріальну та моральну шкоду в сумі 18458 гривень 08 копійок.

Вирок може бути оскаржений через Котелевський районний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору вирок вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити, обвинуваченому, потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя