Справа № 755/5005/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" квітня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Республіки Азербайджан, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
03 квітня 2017 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . У випадку обрання підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави просив призначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 приблизно о 15 год. 40 хв. перебуваючи за адресою м. Київ, провулок Слобідської, 2 разом з ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , побачив транспортний засіб марки «Джилі СК» в салоні якого знаходилася сумка потерпілого ОСОБА_10 , який пішов у приміщення шиномонтажу. Після чого у ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_5 виник спільний злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, заздалегідь розподіливши між собою ролі. Реалізуючи свої злочинні наміри ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою, групою осіб підійшли до автомобіля марки «Джилі СК» д.н.з. НОМЕР_1 і переконавшись, що сторонні особи за їх злочинними діями не спостерігають, так як ОСОБА_8 і ОСОБА_5 спостерігають за навколишнім оточенням з метою подачі сигналу тривоги і не випускають з поля зору потерпілого ОСОБА_10 який перебував у приміщенні шиномонтажу, а тому будучи впевненим, що їх дії залишаться непоміченими, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна ОСОБА_9 шляхом вільного доступу відкрив передні праві пасажирські двері даного автомобіля, звідки таємно викрав належну потерпілому ОСОБА_10 сумку чорного кольору вартістю 400 гривень, в якій знаходився планшет марки «Леново» вартістю 4000 гривень, калькулятор вартістю 200 гривень і закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_10 , що матеріальні збитки для потерпілого не представляє, яку заховав відразу під куртку, в цю момент злочинні дії ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_5 були викриті потерпілим ОСОБА_10 і працівниками поліції. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_5 , незважаючи на те, що їх злочинні дії викрито і отримали відкритий характер, з метою утримання викраденого майна і звернення на свою користь з місця вчинення кримінального злочину зникли і маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на свій розсуд в результаті переслідування були затримані співробітниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб.
Згідно із клопотанням, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 , не працює, може бути причетний до скоєння інших кримінальних злочинів скоєних на території міста Києва, може в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки не являється громадянином України, і може покинути територію України, впливати на потерпілого, і може вчиняти інші кримінальні злочини, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів і за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий просить клопотання задовольнити.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, виходячи із обставин, якими воно обґрунтовується.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що клопотання слідчого та підозра у вчиненні злочину ОСОБА_5 не обгрунтовані, повідомила, що підозрюваний має постійне місце проживання в м. Києві, раніше не судимий, а тому можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.
Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, захисника, підозрюваного, свідка ОСОБА_12 , слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
01.04.2017 року (час фактичного затримання о 15 годині 30 хвилин) ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України, було затримано за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
02.04.2017 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: рапортами працівників поліції, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколами допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколами огляду місця події від 01.04.2017 року.
Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно із ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
При обранні запобіжного заходу слідчий суддя приймає до уваги, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, а також те, що підозрюваний не одружений, а отже не має стійких соціальних зв`язків, не працює, а тому не має стабільного джерела прибутку, раніше не судимий, зареєстрований та проживає в м. Києві.
На даний час наявні ризики, які дають підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, слідчий суддя враховуючи положення ст. 178 КПК України, приходить до висновку, що ОСОБА_5 тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню в слідчому ізоляторі не хворіє.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховано особу підозрюваного, з урахуванням чого, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, слідчий суддя, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення, а тому доводи захисника щодо необґрунтованої підозри слід визнати безпідставними.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину розмір застави встановлено від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Слідчим не наведено у клопотанні, а прокурором у судовому засіданні не доведено наявність виключного випадку, як підстави для призначення застави у розмірі який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому слідчий суддя приходить до висновку про застосування застави ОСОБА_5 у межах розміру, передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 183, 176-178, 186, 193-196 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національно поліції України в м. Києві ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Республіки Азербайджан, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів з моменту його затримання (тобто до 30 травня 2017 року).
Визначити ОСОБА_5 , 1991 року народження заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (1600,00 грн.), що становить 128 000,00 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі протягом дії ухвали.
В разі внесення застави ОСОБА_5 , покласти на нього обов`язки:
1.прибувати за кожною вимогою до суду та до слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національно поліції України в м. Києві;
2.не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3.повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання;
Визначити двомісячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок, має бути наданий уповноваженій службовій особі Київського СІЗО.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Київського СІЗО негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національно поліції України в м. Києві ОСОБА_6 , прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 та слідчого суддю Дніпровського районного суду м. Києва.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя: