Справа №469/1441/15-к 19.12.2016

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2016 року у відношенні
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нечаяне Миколаївського району Миколаївської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє:
05.01.2016 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці;
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2016 року ОСОБА_5 засуджений:

- за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України за даним вироком, та ч.2 ст.186 КК України за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.01.2016 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України у строк покарання, призначеного ОСОБА_5 за даним вироком, зараховано строк покарання, який відбутий ним частково за попереднім вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.01.2016 року.
Визначено початок строку відбування покарання обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить зарахувати йому на підставі ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення в період з 13.04.2016 року до набрання даним вироком законної сили у строк відбування покарання, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що йому судом за даним кримінальним провадженням не зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання на підставі ч.5 ст. 72 ККУкраїни.
Зазначає, що за попереднім вироком від 05.01.2016 року йому на підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21.09.2015 року до моменту набрання вироком законної сили, тобто до 12.04.2016 року.

Вважає, що у строк попереднього ув`язнення за даним вироком слід зарахувати строк перебування його під вартою з 13.04.2016 року, оскільки після набрання законної сили вироку від 05.01.2016 року він рахувався за Березанським районним судом Миколаївської області.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
У кінці липня місяця 2015 року в нічний час ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, з території домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_3 , повторно, таємно викрав належне ОСОБА_8 майно на суму 2900 грн.
На початку серпня 2015 року аналогічним способом повторно, таємно викрав належне ОСОБА_8 майно на суму 4379, 80 грн.
Крім того, 18.09.2015 року приблизно о 23:00 год., точного часу та дати не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись на території домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_4 , повторно, незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем марки «ИЖ 412», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належним ОСОБА_9 , та за допомогою автомобіля марки «Таврія», причепив буксирувальний трос між автомобілями та, сівши за кермо автомобіля «ИЖ 412», відбуксирував його.
Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винним:
- у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, та його дії кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України;
- у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, та його дії кваліфіковані за ч.2 ст. 289 КК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора про необгрунтованність апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 є обґрунтованими та відповідають дослідженим судом доказам. Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, і в цій частині апелянтом не оспорюються.

Покарання ОСОБА_5 призначено відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, в межах санкцій ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. В цій частині вирок також не оспорюється.

При ухваленні вироку судом першої інстанції визначено у строк покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України зарахувати покарання, відбуте ним частково за попереднім вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.01.2016 року.
Проте, в порушення вимог п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, судом першої інстанції не вирішено питання щодо заліку досудового тримання під вартою, про що вказує в апеляційній скарзі обвинувачений.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 не обирався запобіжний захід.
У відношенні ОСОБА_5 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у іншому кримінальному провадженні за №0005164, та вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 січня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 12.04.2016 року зазначений вирок залишений без змін. Таким чином, вирок від 05.01.2016 року у відношенні ОСОБА_5 набрав законної сили 12.04.2016 року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалюючи вирок від 05.01.2016 року, суд першої інстанції на підставі ст. 72 ч.5 КК України ОСОБА_5 зарахував у строк покарання строк його попереднього ув`язнення, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 21.09.2015 року до моменту набрання вироком законної сили, тобто цей період становить з 21.09.2015 року до 12.04.2016 року.

Відповідно до повідомлення СІЗО м. Миколаєва, 20.04.2016 року ОСОБА_5 був етапований до виправної колонії в порядку виконання вироку від 05.01.2016 року.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 16 червня 2016 року прийнято рішення про етапування засудженого ОСОБА_5 з виправної колонії до СІЗО м. Миколаєва, з метою доставки його до Березанського районного суду Миколаївської області для розгляду кримінального провадження № 0000476 (а.с. 72).

Згідно повідомленню СІЗО м. Миколаєва, засуджений ОСОБА_5 прибув до СІЗО 28.07.2016 року на підставі ухвали від 16.06.2016 року.

Відповідно до вимог п. «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України, у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Отже, враховуючи, що засуджений ОСОБА_5 був доставлений до СІЗО м. Миколаєва з метою розгляду кримінального провадження №0000476, то у даному провадженні відповідно до вимог п. «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України, у строк попереднього ув`язнення слід зарахувати строк з моменту його прибуття до СІЗО, тобто з 28.07.2016 року та до набрання оскаржуваним вироком законної сили.

Крім того, враховуючи, що остаточне покарання ОСОБА_5 визначено відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, за які він засуджений за оскаржуваним вироком та за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 січня 2016 року, у строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню строк перебування ОСОБА_5 під вартою у період з 21.09.2015 року до 12.04.2016 року.

У строк попереднього ув`язнення не зараховується термін слідування під вартою засудженої особи з установи виконання покарань до слідчого ізолятора. Тому вимоги апелянта про зарахування у строк попереднього ув`язнення період з 13.04.2016 року, тобто після набрання попереднім вироком законної сили та доставлення його до СІЗО з метою участі у судовому розгляді у даному кримінальному провадженні, не ґрунтуються на вимогах закону.

З огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 424,425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Відповідно до ст. 72 ч.5 КК України ОСОБА_5 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 21.09.2015 року до 12.04.2016 року, та з 28.07.2016 року до 19.12.2016 року, у строк відбування призначеного покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2016 року у відношенні ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3