Справа № 474/470/17-к
Провадження № 1-кп/474/61/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( на підставі угоди про визнання винуватості)

07.07.17року смт Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

розглянуши у підготовчому судовому засіданні в залі суду угоду про визнання винуватості, укладену 27 червня 2017 року між Начальником Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання останнім винуватості та погодження на призначення покарання, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,

щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився смт. Врадіївка, Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, який не працює, місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16.11.2012 року Врадіївським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт, судимість погашена;

- 16.03.2016 року Врадіївським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 120 годин громадських робіт;

- 06.02.2017 року Врадіївським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт,

Учасники кримінального провадження:

секретар судового засідання ОСОБА_4

прокурор ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

27.06.2017 року прокурор звернувся до суду щодо вказаного обвинуваченого з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості за ч. 2 ст. 389 КК України. Відповідно до обвинувального акту в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР від 19.06.2017 року за № 0000223, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 06.02.2017 року засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. 09.03.2017 року вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області набрав законної сили.

13.03.2017 року вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області, яким ОСОБА_3 засуджено, надійшов на виконання до Врадіївського районного сектору з питань пробації південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

23.03.2017 року працівниками Врадіївського районного сектору з питань пробації було ознайомлено ОСОБА_3 з порядком та умовами відбування покарання, а також попереджено, що в разі ухилення від відбування покарання на підставі ч.2 ст.389 КК України його може бути притягнено до кримінальної відповідальності.

Відповідно до направлення Врадіївського районного сектору з питань пробації №182 від 23.03.2017 року до Врадіївської селищної ради, ОСОБА_3 повинен був приступити до відбування покарання з 24.03.2017 року.
23.03.2017 року Врадіївська селищна рада видала розпорядження №7 г/р про відбування покарання у вигляді громадських робіт ОСОБА_3 з 24.03.2017 року, а саме - прибирання кладовища в смт. Врадіївка, Миколаївської області по вул. Правда та по вул. Сонячна.
Кернеш Є.С. будучи попередженим про порядок та умови відбування покарання, а також про те, що у разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнений до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді дискредитації правосуддя та авторитету правоохоронних органів, та бажаючи настання таких наслідків, діючи з прямим умислом, направленим на невиконання обов`язку відпрацювати на громадських роботах необхідну кількість годин, визначених вироком суду, відпрацював 24 години громадських робіт, а потім безпідставно не з`явився для відбуття покарання, згідно встановленого графіку, у період часу з квітня по червень 2017 року та не відпрацював жодної години громадських робіт.
27 червня 2017 року між Начальником Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання останнім винуватості відповідно до якої:

- обвинувачений беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України за обставин, які викладені у письмовому повідомлені про підозру і у тексті угоди;

- сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, і звільненням від відбування покарання з встановленням іспитового строку один рік, на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган про зміну місця проживання, роботи або навчання з питань пробації.

Вказана угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про визнання винуватості, що передбачені ст. 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні сторони просили затвердити угоду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно ст. 314 ч. 3 п. 1 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 ч. 4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, санкція ч. 2 ст. 389 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 27 червня 2017 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 та призначення останньому узгодженого сторонами покарання, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. При цьому суд враховує тяжкість вчиненого злочину злочин за ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, відсутність обставин.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
В И Р І Ш И В :

Угоду про визнання винуватості від 27 червня 2017 року укладену між начальником Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України :

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Згідно ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно вручити прокурору і засудженому.

Суддя ОСОБА_1