Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/200/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.03.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000297 від 25.12.2014 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15.12.2016 року, яким:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, студента 2 курсу Марінівського аграрного ліцею, Миколаївської області, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Стягнуто із ОСОБА_11 на користь держави 859 (вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 32 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_10 строк перебування в установах попереднього ув`язнення з моменту затримання та по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новоселівка, Березівського району, Одеської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 07.11.2006 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 10.10.2007 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 162, ч.2 ст.355, ч.1 ст.70, ст.71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, штрафу 510 грн., звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 6 місяців 29 днів;

- 11.04.2013 року Голованівським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, звільнений 04.07.2014 року по відбуттю покарання,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 та ч. 3 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання:

-за ч.3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

-за ч. 3 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_9 строк перебування в установах попереднього ув`язнення з моменту затримання та по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, по епізодах крадіжок у потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та виправдано, оскільки не доведено, що злочини вчинені обвинуваченим.

Стягнуто солідарно із обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_16 на користь потерпілої сторони Вільшанської сільської ради 1300 (одну тисячу триста) грн.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь держави 516 (п`ятсот шістнадцять) грн. 04 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Цим вироком засуджено ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якого вирок учасниками процесу не оскаржується.

Також вироком вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК України
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду ОСОБА_10 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, тобто злочин передбачений ч. 3 ст. 186 КК України.

ОСОБА_9 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, тобто злочин передбачений ч. 3 ст. 186 КК України, та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у інше приміщення, тобто злочин, передбачений за ч. 3 ст. 185 КК України.

Кримінальні правопорушення вчинені за наступних обставин.

В ніч на 10 березня 2015 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_9 , повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_16 шляхом відчинення вхідних дверей проникли до приміщення столярного цеху, що розташований на території колишнього комунального підприємства, яке належить Вільшанській селищній раді та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , звідки вчинили крадіжку, одного деревообробного верстака марки КС-1, вартістю 1600 грн., одного деревообробного верстака марки КС, вартістю 1800 грн. Після чого, з місця вчинення злочину зникли, а викрадене обернули на свою користь та розпорядились на свій власний розсуд, тим самим завдавши Вільшанській селищній раді збитків на загальну суму 3400 гривень.

Крім того, приблизно о 01 год. 30 хв. 04 квітня 2015 року ОСОБА_9 , діючи повторно, переслідуючи корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном за попередньою змовою з ОСОБА_10 , шляхом злому запорів вхідних дверей проникли в приміщення житлового будинку ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , де вчинили напад на останніх, при цьому ОСОБА_10 завдав ударів руками по обличчю ОСОБА_18 , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в області обох очей, які згідно з висновком експерта № 67 від 06.04.2015 відносяться до легких тілесних ушкоджень. В цей же час ОСОБА_9 завдав ударів руками ОСОБА_17 в область голови та різним частинам тіла, заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді садна в області обличчя, крововиливу в області лівого плеча, крововиливу в області тильної поверхні правої стопи, які згідно із висновком експерта № 66 від 06.04.2015 відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після цього, відкрито викрали грошові кошти в розмірі 700 гривень та електричний ліхтарик, з місця вчинення злочину зникли, а викрадене обернули на свою користь, чим завдали потерпілим матеріальних збитків.

Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні наступних злочинів: в ніч на 25 грудня 2014 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_9 шляхом виставлення віконної рами проник до приміщення будинку нежилого домоволодіння ОСОБА_12 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , звідки вчинив крадіжку, скляного бутля ємністю 10 літрів, вартістю 88 грн., столового сервізу з 6 скляних стаканів, вартістю 215 грн., пательні «Тефаль», вартістю 205 грн., 20 махрових рушників, вартістю 85 грн. за один, на загальну суму 1700 грн., 12 фарфорових тарілок, вартістю 47 грн. за одну, на загальну суму 564 грн., одного комплекту постільної білизни, вартістю 614 грн., одного набору емальованих каструль об`ємом 6,4,3,2 літри, вартістю 1020 грн., 1 емальованого ковша марки «Гранрояль», вартістю 679 грн., 2 простирадл, вартістю за одне 156 грн., на загальну суму 312 грн., 2 тюлевих покривал, вартістю 38 грн., на загальну суму 76 грн., 7 підодіяльників, вартістю 258 грн., на загальну суму 1806 грн., 3 скляні банки ємністю 3 літри з консервованими томатами, вартістю за одну 29 грн., на загальну суму 87 грн., 3 скляні банки ємністю 3 літри з консервованими огірками, вартістю за одну 22 грн., на загальну суму 66 грн., 1 емальованої миски ємністю 7 літра, вартістю 112 грн., 1 алюмінієвої миски ємністю 10 літрів, вартістю 201 грн., 1 алюмінієвої шумівки, вартістю 60 грн.. Після чого, з місця вчинення злочину зник, а викрадене обернув на свою користь та розпорядився на свій власний розсуд, тим самим завдав потерпілій ОСОБА_12 збитків на загальну суму 7669 грн.

Крім того, в ніч на 26 грудня 2014 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_9 повторно, шляхом виставлення віконної рами проник до приміщення будинку нежилого домоволодіння ОСОБА_19 ., яке розташоване за адресою АДРЕСА_6 , звідки вчинив крадіжку, чавунної двокамфорної плити пічного опалення, вартістю 390 грн., двох металевих дверцят для пічного опалення, вартістю за одне 6 грн., на загальну суму 12 грн., набору чавунних колісників для пічного опалення, вартістю 80 грн., 2 слюсарних молотків, вартістю 51 грн. за один, на загальну суму 102 грн., двох сокир, вартістю 94 грн. за одну, на загальну суму 188 грн., 1 лічильника для обліку води, вартістю 229 грн., 1 водопровідної труби «гусака», вартістю 114 грн., 2 металевих відер ємністю 15 літрів, вартістю за одне 21.50 грн., на загальну суму 43 грн., 1 електричного подовжувача довжиною 50 метрів, вартістю 615 грн., 1 алюмінієві каструлі ємністю 3 літри, вартістю 127 грн., 1 алюмінієвої каструлі ємністю 2 літра, вартістю 85 грн., 1 алюмінієвої пательні, вартістю 184 грн., 1 чавунної пательні вартістю 379 грн.. Після чого, з місця вчинення злочину зник, а викрадене обернув на свою користь та розпорядився на свій власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_19 збитків на загальну суму 2548 грн.

Крім того, в ніч на 03 лютого 2015 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_9 , діючи повторно, шляхом відчинення дверних запорів, проник до приміщення гаража, домоволодіння ОСОБА_14 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , звідки вчинив крадіжку, бензопили марки «STIL MS 180», вартістю 3985,60 грн., електричної дрилі марки «WIN TECH», моделі WID-650, вартістю 773,46 грн., та шліфувальної машинки марки «WIN TECH», моделі WA-125F, вартістю 589, 65 грн.. Після чого, з місця вчинення злочину зник, а викрадене обернув на свою користь та розпорядився на свій власний розсуд , тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_14 збитків на загальну суму 5348,71 грн.

Крім того, в ніч на 08 березня 2015 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_9 , діючи повторно, через вікно проник до приміщення будинку нежилого домоволодіння ОСОБА_15 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , звідки вчинив крадіжку алюмінієвого бідону, ємністю 38 літрів, вартістю 375 гривень, чавунної двокамфорної плити пічного опалення, вартістю 390 гривень. Після чого, з місця вчинення злочину зник, а викрадене обернув на свою користь та розпорядився на свій власний розсуд, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_15 збитків на загальну суму 765 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2016 року, стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , змінити в частині призначення покарання. Призначити ОСОБА_10 мінімальне покарання, визначене санкцією ч.3 ст.186 КК України. ОСОБА_9 пом`якшивши призначене судом покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання призначене в межах санкції ч.3 ст. 186 КК України та ОСОБА_9 в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, однак судом не в повній мірі враховані всі обставини, які пом`якшують покарання.

Як зазначено у вироку, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , є щире каяття. Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суд визнав вчинення злочину стосовно осіб похилого віку, групою осіб за попередньою змовою, ОСОБА_9 - також повторно.

Захисник вважає, що при ухваленні вироку суд не в повній мірі врахував ставлення обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 до вчиненого та молодий вік обвинувачених.

ОСОБА_9 26 років, ОСОБА_10 20 років, для них не втрачена можливість виправлення, соціальної адаптації та реалізації в житті - створення сім`ї, отримання спеціальності чи професії, працевлаштування. Тривалий строк відбування покарання в місцях позбавлення волі створить додаткові труднощі у їх виправленні та соціальній адаптації.

ОСОБА_10 - студент Марінівського аграрного ліцею, раніше не судимий, в основному позитивно характеризується за місцем навчання, ОСОБА_9 позитивно характеризується за місцем проживання.

ОСОБА_9 і ОСОБА_10 тривалий час перебувають під вартою, зробили належні висновки щодо своїх вчинків.

На думку захисту, зазначені обставини в сукупності повинні бути враховані, як пом`якшуючі покарання, що давало суду підстави призначити ОСОБА_10 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.3 ст. 186 КК України, а ОСОБА_9 - призначити покарання в меншому розмірі.

На думку захисника при призначенні покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 судом допущена явна несправедливість, оскільки не враховані ті обставини, які підлягали врахуванню та могли вплинути на розмір призначеного судом покарання.

За таких обставин вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підлягає зміні з зменшенням розміру покарання.

Заслухавши суддю доповідача, захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, яка заперечила щодо її задоволення посилаючись на обґрунтованість призначеного покарання, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

На вказаний вирок суду подано апеляційну скаргу прокурором, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, однак до початку апеляційного розгляду кримінального провадження апеляція відкликана, особою, яка її подала.
Відповідно до положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої захисником ОСОБА_7 апеляційної скарги встановлено, що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні відкритого викраденні чужого майна (грабеж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, тобто злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у інше приміщення, тобто злочин, передбачений за ч. 3 ст. 185 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні грабежу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, тобто злочин передбачений ч. 3 ст. 186 КК України, за що їх засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, і яким суд першої інстанції дав правильну та об`єктивну оцінку.

На підставі цих доказів, достатність та достовірність яких не була поставлена під сумнів вагомими доводами чи доказами стороною захисту під час судового розгляду, суд першої інстанції правильно визнав обвинуваченого ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, кваліфікувавши його дії, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у інше приміщення, та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло; ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, кваліфікувавши його дії, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочини вчинені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , є закінченими, тяжкими, умисними. Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 згідно із ст. 66 КК України, є щире каяття. Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , є вчинення злочину, щодо осіб похилого віку.

Крім цього, при обранні обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 міри покарання судом враховано їх відношення до вчиненого, матеріали, що їх характеризують.

ОСОБА_9 офіційно не працює, раніше судимий, неодружений, працездатний, характеризується посередньо, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває.

ОСОБА_10 за місцем проживання характеризується негативно, за місцем навчання посередньо, неодружений, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

З огляду на вказане, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення покарання з реальним його відбуванням та про відсутність підстав для застосування до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 положень ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
За змістом положень ст. 409 та ст. 414 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею ( частиною статті ) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Доводи апеляційної скарги захисника, на думку колегії суддів є обгрунтованими, оскільки суд першої інстанції не повній мірі врахував положення ч.2 ст. 50 КК України відповідно до якого, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

ОСОБА_10 хоча за місцем проживання характеризується негативно, проте, за місцем навчання посередньо, неодружений, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, навчався в Марінівському аграрному ліцеї, раніше не судимий, відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину, вину визнав, щиро розкаявся.

Таким чином, районний суд при призначенні ОСОБА_10 покарання у виді 5 років реального позбавлення волі, належним чином не врахував дані на особу винного, не надав належної та об`єктивної оцінки обставинам справи, та призначив обвинуваченому занадто суворе покарання.
З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_10 , колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання за ч.3 ст. 185 К України у виді 5 років позбавлення волі є надто суворим та несправедливим, та переконана, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також запобігання вчинення ним, а так само іншими особами аналогічних злочинів, обвинуваченому ОСОБА_10 достатньо буде призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі, тобто в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, а тому вирок суду в цій частині слід змінити.
Крім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження вироком суду ОСОБА_9 призначено покарання: за ч.3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, за ч. 3 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Проте, призначаючи ОСОБА_9 покарання за правилами 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, суд першої інстанції взагалі не мотивував причини призначення покарання саме шляхом часткового складання покарань.
Згідно п. п. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання із змінами і доповненнями, при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.
З врахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_9 , як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції щиро розкаявся у вчиненні кримінальних правопорушень, вину визнав, що є пом`якшуючою обставиною, з урахуванням обтяжуючих обставин по справі, враховуючи відсутність тяжких наслідків, колегія суддів вважає, що при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ст.70 ч.1 КК України обвинуваченому ОСОБА_9 слід застосувати принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, таким чином пом`якшити призначене обвинуваченому остаточне покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення і перевиховання, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи у сукупності викладене вище та обставини, які взято до уваги судом першої інстанції при призначені покарання, колегія суддів приходить до переконливого висновку, що районний суд призначив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , занадто суворе покарання.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15.12.2016 року, стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - зміні в частині призначеного покарання.

Таке рішення на думку колегії суддів буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15.12.2016 року, стосовно ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , змінити в частині призначеного покарання - ОСОБА_10 , ОСОБА_9 .

Вважати засудженими:

ОСОБА_10 за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі.

ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч.3 ст.186 КК України до 7 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно вважати ОСОБА_9 засудженим до 7 років позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їм копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4