У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2017 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника власника майна - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001108 від 22.04.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 229, ч.2 ст.364 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
21.04.2017 року з УЗЕ в Закарпатській області ДЗЕ НПУ надійшли матеріали про те що протягом березня-квітня 2017 року, службові особи, зловживаючи своїм службовим становищем вчиняють дії, які спричинили значну матеріальну шкоду.
Дане повідомлення було зареєстровано в журналі єдиного обліку Ужгородського відділу поліції ЄО № 8178 від 21.04.2017 року.
22.04.2017 року Ужгородським ВП ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування по матеріалам, які було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001108, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
22.04.2017 року Ужгородським ВП ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування по матеріалам, які було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001769, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно отриманої зави від представника ТзОВ «Хенкель Україна», товариство протягом тривалого часу працює на українському ринку, пропонуючи споживачам високоякісну продукцію, у тому числі і продукцію під знаком для товарів та послуг (далі - торговельна марка) «PERSIL». Власником прав на зареєстровану торговельну марку є компанія Хенкель &Ko. КГаА, Хенкельштрассе 67, D-40589 Дюссельдорф, Німеччина. Єдиною офіційною уповноваженою особою на території України, що має право використовувати та (або) розповсюджувати товари під торговельною маркою «PERSIL» є Товариство. Завдяки постійному контролю за якістю виготовленої продукції, успішній рекламній політиці, товари під торговельною маркою «PERSIL» користуються значним попитом серед споживачів. Проте, популярність товарів, які реалізуються з використанням торговельної марки «PERSIL», обумовило появу на споживчому ринку фальсифікованої продукції. Так звані «підприємці» досить швидко зрозуміли вигідність від реалізації підроблених товарів із нанесенням на них широко розрекламованих брендів. Так, представниками Товариства в було виявлено, що в м. Ужгороді за адресою: ринок «Краснодонців» проводиться оптовий продаж контрафактної продукції компанії «Хенкель». Торгівельні торгові точки пропонують продаж оптом і вроздріб прального порошку та гелю виробництва ТОВ «Хенкель Україна» на території м. Ужгород та Закарпатської області представниками Товариства закуплено у оптового продавця громадянина на ім`я Володимир каністра з гелем для прання «Persil Power Gel» 5,65 л., та візуально оглянуті етикетки з пластиковою тарою і підтверджено невідповідність оригінальній продукції.
Під час проведення досудового розслідування до матеріалів кримінального провадження було долучено висновок спеціаліста №16/06/17 р., згідно якого встановлено факт того, що придбані взірці товару з оптового ринку «Краснодонці», які продав громадянин ОСОБА_6 , з торгівельних павільйонів № 4,5,6,7,15,16,17,18,19, є контрафактом.

20.07.2017 отримано ухвалу Ужгородського міськрайонного суду про дозвіл на проведення обшуку в приміщенні торгового павільйону № НОМЕР_1 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Кримінальне провадження за №0001769, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229 КК України, було об`єднано до кримінального провадження за № 0001108, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та присвоєно номер № 0001108 від 22.04.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 229, ч.2 ст.364 КК України.
26.07.2017 проведено обшук в приміщенні торгового павільйону № НОМЕР_1 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в ході чого виявлено та вилучено наступні речі: одинадцять пластмасових відер об`ємом кожне по 6 кілограм марки «ARIEL»; одинадцять пластмасових відер об`ємом кожне 6 кілограм, марки «PERSIL»; вісім пластмасових банок об`ємом кожна 2 літра, марки «PERSIL PROCLEAN»; три пластмасові відра вагою кожне по шість кілограм, марки «PERSIL».

Вказані речі були вилученні у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Предметом злочину є: чужий знак для товарів, маркування товару.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що чужий знак для товарів, маркування товару виробах на виробах побутової хімії, які вилученні у ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене та те, що в матеріалах кримінального провадження наявні достатні підстави вважати, що вилученні 26.07.2017 в ході обшуку у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в приміщенні торгового павільйону № НОМЕР_1 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 вироби побутової хімії є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак мають значення речового доказу у кримінальному провадженні, а також з метою запобігання можливості перетворення, передачі чи відчуження на користь третіх осіб, забезпечення проведення судових експертиз та спеціальної конфіскації вказаних речей, які були предметом злочину та одержані внаслідок вчинення злочину, слідчий просить накласти арешт на вищевказані вироби побутової хімії.
Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали зазначене клопотання та просили його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили повністю проти задоволення зазначеного клопотання з підстав зазначених у письмових запереченнях, та просили повернути тимчасово вилучене майно його володільцю.
Заслухавши пояснення слідчого, захисника, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку арешту майна з метою забезпечення: збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Як зазначено у ч. 3, 4 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.
Як зазначено у ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" від 02.12.2010 № 2736-VI вилучення з обігу це будь-який захід, спрямований на запобігання наданню на ринку продукції, що знаходиться в ланцюгу постачання продукції.
Частиною 1 статті 229 КК України встановлена кримінальна відповідальність за незаконне використання знака для товарів і послуг, фірмового найменування, кваліфікованого зазначення походження товару, або інше умисне порушення права на ці об`єкти, якщо це завдало матеріальної шкоди у значному розмірі.
Використанням знака для товарів чи послуг визнається: а) нанесення його на будь-який товар, упаковку, в якій міститься товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, продаж, імпорт та експорт; б) застосування знака під час пропонування та надання будь-якої послуги; в) застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет, зокрема в доменних іменах (імена, що використовуються для адресації комп`ютерів і ресурсів в Інтернеті). Таким же чином вирішується питання про використання фірмового найменування.
Незаконним є передусім таке використання знака для товару чи послуги, яке здійснюється без дозволу на те власника свідоцтва на знак. При цьому слід враховувати, що власник має право дати будь-якій особі дозвіл на використання знака на підставі ліцензійного договору. Останній повинен містити умову про те, що якість товарів і послуг, виготовлених чи наданих за ліцензійним договором, не може бути нижчою від якості товарів і послуг власника свідоцтва і що він здійснюватиме контроль за виконанням цієї умови. Умисне недотримання ліцензіатом вказаної вимоги законодавства щодо якості товарів чи послуг за умови спричинення відповідної матеріальної шкоди утворює розглядуваний склад злочину.
Незаконність використання знака потрібно вбачати і в разі, коли особа, здійснюючи посередницьку діяльність, без укладення договору з виробником товарів або особою, що надає послуги, використовує знак зазначених осіб поряд із своїм знаком.
Проаналізувавши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, а також письмові заперечення власника майна та додані до нього докази, суд дійшов висновку, що вилученні 26.07.2017 в ході обшуку у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в приміщенні торгового павільйону № НОМЕР_1 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вироби побутової хімії а саме: одинадцять пластмасових відер об`ємом кожне 6 кілограм, марки «PERSIL»; вісім пластмасових банок об`ємом кожна 2 літра, марки «PERSIL PROCLEAN»; три пластмасові відра вагою кожне по шість кілограм, марки «PERSIL», є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак мають значення речового доказу у кримінальному провадженні, а також з метою запобігання можливості перетворення, передачі чи відчуження на користь третіх осіб, вказаних речей, які є предметом злочину, слідчий суддя вважає за необхідне накласти на арешт та вказане майно.
Щодо іншого майна, яке було вилучено 26.07.2017 в ході обшуку у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в приміщенні торгового павільйону № НОМЕР_1 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає за необхідне зазначити наступне: згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 20.07.2017 року, було надано дозвіл на проведення обшуку в приміщенні торгового павільйону № НОМЕР_1 на території центрального авто-речового ринку ПАТ «Ужгородське АТП № 12107», з метою відшукання та вилучення предметів та речовин, які можуть бути речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, які є контрафактною продукцією торгової марки «Персіл» та технічних засобів за допомогою яких здійснюється розфасовка даної продукції, та виготовлення і наклеювання маркувальних позначок, у зв`язку з тим, що на даній стадії досудового розслідування, у кримінальному провадженні № 0001108 наявний тільки висновок спеціаліста № 17/06/17 від 19 червня 2017 щодо продукції «Persil», у суду відсутні правові підстави для арешту іншого тимчасового вилученого майна. Слідчим не доведено належними та допустимими доказами можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, не доведено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також того факту, що зазначена продукція є вилученою законом з обігу, що є підставою для повернення зазначеного майна його власнику.
Крім того, слід зазначити, що кримінальне провадження було розпочате за заявою ТзОВ «Хенкель Україна», тобто безпосередньо стосується лише продукції із товарним знаком « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що виключає збирання доказів в межах цього кримінального провадження щодо інших товарних знаків.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене під час обшуку майно, а асаме: одинадцять пластмасових відер об`ємом кожне 6 кілограм, марки «PERSIL»; вісім пластмасових банок об`ємом кожна 2 літра, марки «PERSIL PROCLEAN»; три пластмасові відра вагою кожне по шість кілограм, марки «PERSIL», які були вилучені 26.07.2017 в ході обшуку у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в приміщенні торгового павільйону № НОМЕР_1 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони використовувати, відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином зазначеними речами.

Повернути власнику ОСОБА_6 , АДРЕСА_2 , - одинадцять пластмасових відер порошку об`ємом кожне по 6 кілограм марки «ARIEL», які були вилучені 26.07.2017 в ході обшуку.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1