Номер провадження: 11-сс/785/595/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.04.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника апелянта ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ДП «Адміністрація морських портів України» на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.03.2017 року,-

встановив:
оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_8 погодженого прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000042, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.01.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 1, 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 212 КК України, накладено арешт на судно «DIT-Tank 57» регістровий № SRU602078, прапор - Словаччина, тип судна-нафтоналивне н/с, клас судна-нафтоналивна баржа. передано арештоване судно «DIT-Tank 57» регістровий № SRU602078, прапор - Словаччина, тип судна-нафтоналивне н/с, клас судна-нафтоналивна баржа на відповідальне зберігання службовим особам порту (підрозділу) АМПУ, найближчого за місцем розташування від місця затримання судна.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що судно «DIT-Tank 57» регістровий № SRU602078, прапор Словаччини, тип судна-нафтоналивне н/с, клас судна-нафтоналивна баржа, яке використовувались у злочинній схемі з фіктивного вивезення за межі митної території України нафтопродуктів відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема використане як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, тобто є доказом злочину, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя з огляду на конкретні обставини справи, вважає наявними підстави для накладення арешту на вказане судно з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації, а також належного зберігання арештованого майна та з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики зникнення цього майна.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, ОСОБА_7 , який діє в інтересах ДП «Адміністрація морських портів України» подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржувану ухвалу в частині зміни відповідального зберігача судна «DIT-Tank 57» на іншого відповідального зберігача. Апелянт посилається на те, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.03.2017 року була скасована ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2017 року, яка ідентична ухвалі від 23.03.2017 року та клопотання слідчого повернуто для усунення недоліків, а нове клопотання, за результатами розгляду якого було ухвалене оскаржуване рішення, не містить правових норм в обґрунтування можливості передання арештованого судна на відповідальне зберігання службовим особам АМПУ.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи представника ДП «Адміністрація морських портів України», який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, яка подана особою яка, відповідно до матеріалів кримінального провадження, не є стороною цього провадження, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно матеріалів судового провадження та змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно, на яке оскаржуваною ухвалою було накладено арешт, вказане майно було передане на відповідальне зберігання ДП «Адміністрація морських портів України», тобто особі, яка звернулася з апеляційною скаргою.

Відповідно до вимог п.9-2 ч.1 ст.393 КПК України, апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції має право подати фізична або юридична особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду; третя особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію.

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених в ст.41 Конституції України, ч.1 ст.174, п.п.9-2 ч.1 ст.393 КПК України, ДП «Адміністрація морських портів України» моє право на оскарження ухвали слідчого судді, якою підприємство зобов`язано зберігати речовий доказ.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно матеріалів судового провадження оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без виклику представника ДП «Адміністрація морських портів України», якому про арешт майна стало відомо вже після прийняття оскаржуваної ухвали, а саме 11.04.2017 року, а апеляційна скарга подана 13.04.2017 року. За таких підстав, з урахуванням положень ч.3 ст.395 КПК України, строк на апеляційне оскарження пропущений не був.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді районного суду та невиконання слідчим та слідчим суддею положень ст.ст. 167, 168, 170, 171, 172, 173 КПК України, при зверненні з клопотанням, його судовому розгляді та прийнятті рішення за результатами розгляду клопотання, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді районного суду підлягає скасуванню, за наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

В порушення вимог ст.173 КПК України слідчий суддя не вказав порядок виконання ухвали про накладення арешту на судно.

Разом з цим, частиною 1 статті 15 Закону України «Про морські порти України» законом визначена мета та порядок діяльності Адміністрації морських портів України і наведені в зазначеній нормі закону положення розширеному тлумаченню не підлягають, а тому, на Адміністрацію морських портів України не можуть покладатися функції відповідального зберігача.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У відповідності до ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження; при цьому гроші, цінності та інше майно, які використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення конфіскуються; а також гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною чи юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх повністю або частково перетворено, конфіскується.

Аналіз вказаних положень закону дає підстави дійти до висновку про те, що на адміністрацію морських портів не можуть покладатися функції відповідального зберігача.

Крім того, поза увагою органу досудового розслідування, прокурора та слідчого судді залишилися положення ч.3 ст.73 ГК України відповідно до яких орган державної влади, до сфери управління якого входить державне комерційне підприємство, є представником власника (в даному випадку держави) і виконує його функції у межах, визначених ГК та іншими законодавчими актами. Тобто, власником майна, закріпленого за державним підприємством є держава в особі органу влади, до сфери управління якого входить дане підприємство.

При зверненні з клопотанням та ухвалені оскаржуваного рішення слідчий, прокурор та слідчий суддя не враховали, що під час стоянки в порту, протягом дії арешту, судно, на яке накладено арешт, потребує видатків, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності судна, шляхом витрати відповідних коштів. Разом з цим, ДП «АМПУ» не має законних підстав для здійснення видатків, не передбачених його фінансовим планом.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, колегія приходить до висновку про те, що рішення слідчого судді стосовно можливості передачі арештованого судна на відповідальне зберігання службовим особам порту (підрозділу) АМПУ, найближчого за місцем розташування від місця затримання судна, не відповідає вимогам закону, в зв`язку з чим оскаржена ухвала слідчого судді підлягає скасуванню на підставі п.1 ч.1 ст.409, п.2 ч.1 ст. 411 КПК України.

Керуючись положеннями п.2 ч.3 ст.407 КПК України, згідно з якими апеляційний суд, має право скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, апеляційний суд, за результатами розгляду клопотання слідчого, вважає за необхідне задовольнити вказане клопотання частково.

Як вбачається з матеріалів провадження, судно «DIT-Tank 57» регістровий № SRU602078, прапор Словаччини, тип судна-нафтоналивне н/с, клас судна нафтоналивна баржа, у кримінальному провадженні №0000042, внесеному до ЄРДР 27.01.2016 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч.2 ст. 367, ч. 3 ст. 212 КК України, є речовим доказом, а тому, доводи клопотання слідчого є слушними і на вказане судно доцільно накласти арешт, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тобто його збереження, в тому числі і з метою подальшого відшкодування завданої злочином шкоди.

Що стосується порядку та умов зберігання судна, то в даному випадку слід керуватись положеннями ст.100 КПК України, яка регламентує порядок зберігання речових доказів.

Вимоги апеляційної скарги, щодо можливої передачі судна на відповідальне збереження ТОВ «ЛАГУНА-РЕНІ», на думку апеляційного суду є необґрунтованими, оскільки згідно матеріалів кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування, за версією органу досудового розслідування, фіктивна перевалка нафтопродуктів здійснювалася через термінал ТОВ «ЛАГУНА-РЕНІ», розташований на території Ренійського морського торгівельного порту.

За таких обставин передача судна на відповідальне збереження ТОВ «ЛАГУНА-РЕНІ», на переконання апеляційного суду, є неможливою та недоцільною, оскільки за таких умов не буде забезпечена можливість запобіганню існуючих ризиків, а також досягнуто мету арешту майна.

Щодо способу виконання рішення суду про арешт судна «DIT-Tank 57» регістровий № SRU602078, прапор Словаччина, тип судна-нафтоналивне н/с, клас судна нафтоналивна баржа, враховуючи положення ст.ст. 100, 173 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе та необхідне покласти виконання ухвали про арешт на капітана Ренійського морського порту та начальника Адміністрації Ренійського морського порту, які мають реальну можливість виконати ухвалу суду шляхом заборони оформлення виходу судна з Ренійського морського порту.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 167, 170-173, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу представника ДП «Адміністрація морських портів України» ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.03.2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000042, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.01.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.5 ст.191, ч.1,2 ст.366, ч.2 ст.364, ч.2 ст.367, ч.3 ст.212 КК України, накладено арешт на судно «DIT-Tank 57» регістровий №SRU602078, прапор Словаччини скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000042, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.01.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.5 ст.191, ч.1,2 ст.366, ч.2 ст.364, ч.2 ст.367, ч.3 ст.212 КК України про накладення арешту на судно «DIT-Tank 57» регістровий №SRU602078, прапор Словаччини.
Накласти арешт на судно «DIT-Tank 57» регістровий № SRU602078, прапор Словаччини, заборонивши вихід судна з Ренійського морського порту.
Виконання ухвали про накладення арешту покласти на капітана Ренійського морського порту та начальника Ренійської філії Державно підприємства «Адміністрація морських портів України», шляхом заборони оформлення виходу судна «DIT-Tank 57» регістровий № SRU602078, прапор Словаччини з Ренійського морського порту.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4