Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/81/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 187 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.01.2017 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула дистанційно в режимі відео конференції у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14 листопада 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с. Ганнівка, Тарутинського р-ну, Одеської області, українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , засудженого: 15.09.2014 року Київським райсудом м. Одеси за ч. 3 ст. 357, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289, ч.2 ст. 187, ст.70,ст.71 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:
До Петрівського районного суду Кіровоградської області надійшло клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення відносно ОСОБА_8 .

Вказане клопотання мотивоване тим, що засуджений відбув 3/4 частини строку покарання та за період відбування покарання сумлінною поведінкою довів своє виправлення, бажає скористатися своїм правом на умовно-дострокове звільнення, однак керівництво Петрівської ВК №49 не бажає звертатися з відповідним клопотанням до суду.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14.11.2016 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_8 засуджено вироком 15.09.2014 року Київським райсудом м. Одеси за ч. 3 ст. 357, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289, ч.2 ст. 187, ст.70,ст.71 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Петрівського райсуду Кіровоградської області від 31.03.2016 року засудженому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 01.02.2012 року по 02.12.2015 року зараховано за правилами, передбаченими ч.5 ст.72 КК України з розрахунку, що один такий день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, залік 03 роки 10 місяців 01 день.

Початок строку: 01.02.2012 року. Кінець строку: 02.04.2018 року.

Засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання в цілому характеризується позитивно, але за весь час відбування покарання допустив сім порушень режиму відбування покарання, що виразились у зберіганні заборонених речей та нетактовній поведінці. Крім того, засуджений не сплатив кошти за позовом, оскільки за весь час відбування покарання виконавчий лист до установи виконання покарань не надходив.
Вказано, що засуджений раніше звільнявся умовно-достроково 16.02.2010 року від відбування покарання, призначеного вироком 01.08.2005 року Суворовського райсуду м. Одеси за ч.2 ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 357, ст. 395, ст.353, ст.70 до 10 років позбавлення волі, з невідбутим строком на 2 роки 4 місяця 24 дні, але знову вчинив злочин, що вказує про недостатнє бажання останнього ставати на шлях виправлення.
Окрім цього, на думку суду, позитивна поведінка засудженого сама по собі не може характеризувати засудженого тільки з позитивного боку за весь період відбування покарання в місцях позбавлення волі не свідчить про наявність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення його від відбування покарання.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити ухвалу, якою задовольнити його клопотання. В обґрунтування вимог зазначив, що суд не правильно оцінив наявні докази та зробив неправильний висновок щодо виправлення засудженого ОСОБА_8 . Вказав, що всі стягнення про які зазначає суд погашені. Під час відбування покарання у Петрівській виправній колонії у засудженого стягнень взагалі не було. Зазначив, що щодо ОСОБА_8 адміністраціє колонії прийнято рішення про можливість переведення його на менш суворий режим відбування покарання в зв`язку із позитивною поведінкою, що свідчить про його виправлення. Звертає увагу на те, що законом не передбачено як підставу відмови в умовно-достроковому звільненні погашення чи не погашення позову.

Заслухавши доповідача, захисника засудженого ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляцію, прокурора, який просив відмовити в апеляції, свідка ОСОБА_9 начальника відділення №8 виправної колонії, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновків, що апеляція не підлягає задоволенню, з таких підстав.

За змістом ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно Постанови Пленуму верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року « Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при застосуванні умовно - дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_8 засуджено вироком Київського райсуду м. Одеси від 15.09.2014 року за ч. 3 ст. 357, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289, ч.2 ст. 187, ст.70,ст.71 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Петрівського райсуду Кіровоградської області від 31.03.2016 року засудженому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 01.02.2012 року по 02.12.2015 року зараховано за правилами, передбаченими ч.5 ст.72 КК України з розрахунку, що один такий день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, залік 03 роки 10 місяців 01 день.

Початок строку: 01.02.2012 року. Кінець строку: 02.04.2018 року.

Як вбачається з характеристики, наявної в матеріалах клопотання, в установах виконання покарань ОСОБА_8 знаходиться з 06.02.2012 року. За час перебування в Одеському слідчому ізоляторі характеризувався негативно, за період з 07.12.2012 року по 19.12.2014 року допустив сім порушень режиму відбування покарання, що виразились у зберіганні заборонених речей та нетактовній поведінці. Стягнення погашені. Заохочень не мав. З 18.02.2016 року відбуває покарання в Петрівській виправній колонії в Кіровоградській області (№ 49). За час відбування покарання стягнень та заохочень не мав. Не працевлаштований у зв`язку з відсутністю виробництва в установі. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Не завжди приймає участь у виконанні робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає.

Згідно вироку суду позов становить 16077 гривень 32 копійки. Виконавчий лист до установи не надходив. Адміністрацією установи було направлено запит до Київського райсуду м. Одеси №9/1683 від 11.08.2016 року. Допитаний в якості свідка начальник відділення Виправної колонії ОСОБА_9 вказав, що засуджений ОСОБА_10 був заохочений правами начальника відділення за сумлінну поведінку в липні 2016 року. Чому це не вказано в довідках та характеристиці пояснити не може.

Проте, при застосуванні умовно - дострокового звільнення від відбування покарання судами повинно враховуватись поведінка засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом із тим, як вбачається із характеристики та матеріалів клопотання за час перебування в установах попереднього ув`язнення та відбування покарання засуджений загалом характеризувався негативно, поведінка засудженого протягом більшого строку відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення та своєю зразковою поведінкою довів своє виправлення навіть із урахуванням пояснень свідка ОСОБА_9 .

Так, матеріали клопотання не містять даних, що засуджений ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і зразковим ставленням до праці довів своє виправлення, а тому, доводи викладені в апеляції захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 з приводу протилежного є необґрунтованими та безпідставними.

При цьому, колегія також бере до уваги те, що засуджений вже звільнявся умовно - достроково 16.02.2010 року від покарання призначеного вироком Суворовського райсуду м. Одеси згідно якого був засуджений за ч.2, ч.3 ст.187, ч.3 ст.357, ст.397, ст.353, ст.70 КК України на 10 років позбавлення волі з невідбутим строком покарання -2 роки 4 місяці 24 дні. Проте належних висновків для себе не зробив.

З огляду на викладене та на особу засудженого ОСОБА_8 , колегія суддів дійшла до переконливого висновку, що суд першої інстанції на підставі всебічного, повного, об`єктивного і неупередженого розгляду клопотання правильно встановив, що засуджений ОСОБА_8 під час відбування покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
За таких обставин апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 537, 539, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14 листопада 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2014 року за ч. 3 ст. 357, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289, ч.2 ст. 187, ст.70, ст.71 КК України - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та в касаційному порядку не оскаржується.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4