Справа №: 398/626/17
провадження №: 1-кс/398/119/17
УХВАЛА
Іменем України
"24" лютого 2017 р. слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000467 від 22.02.2017 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Помічна, Добровеличківського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх осіб не має, без постійного місця проживання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Олександрійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивує тим, що 22 лютого 2017 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 знаходився навпроти кафе «Екстрим», розташованого за адресою: пр. Соборний, буд. 125 у м. Олександрія Кіровоградської області, у нього раптово виник умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи умисно та повторно, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, та попередження спроб потерпілого покликати на допомогу, шляхом залякування, а саме погрожуючи застосуванням предмету схожого на ніж, наказав потерпілому ОСОБА_8 віддати мобільний телефон, після чого подолавши у такий спосіб можливість потерпілого до протидії та викликавши у потерпілого ОСОБА_8 острах, що становив реальну загрозу для життя та здоров`я. Потерпілий, розуміючи реальну загрозу для життя та здоров`я передав ОСОБА_5 свій мобільний телефон марки «Samsung Duos-D780» разом із сім-картою МТС на номер НОМЕР_1 та НОМЕР_2 . Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, майном яким заволодів розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальної шкоди.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_5 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.

Крім того, 22 лютого 2017 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 знаходячись навпроти кафе «Екстрим», розташованого за адресою: пр. Соборний, буд. 125, м. Олександрія, Кіровоградської області, реалізовуючи раптово виниклий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно та повторно, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, через відчинені двері проник до салону автомобіля та шляхом заведення двигуна, заволодів автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_3 , що належнить потерпілому ОСОБА_8 , який знаходився навпроти кафе «Екстрим», розташованого за адресою: пр. Соборний, 125, м. Олександрія, Кіровоградської області. Після чого ОСОБА_5 на вказаному автомобілі, яким незаконно заволодів за вищевказаних обставин, з місця вчинення злочину зник, та розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_5 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.

22.02.2017 року о 20 год. 30 хв. ОСОБА_5 затриманий згідно ст. 208 КПК України, у викраденому автомобілі.

Факт вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень саме ОСОБА_5 , підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами, в тому числі, заявою про вчинення кримінальних правопорушень від ОСОБА_8 , протоколом допиту потерпілого від 22.02.2017 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілим ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події від 22.02.2017 року вул. Звенигородська м. Олександрія було виявлено та вилучено автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_3 за кермом якого знаходився ОСОБА_5 , протоколом особистого огляду ОСОБА_5 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України, протоколом огляду речових доказів у кримінальному провадження від 23.02.2017 року.

Враховуючи, що підозрюваний ніде не працює, за місцем реєстрації не проживає, веде бродячий спосіб життя, раніше судимий за майнові злочини, у тому числі за злочини, вчинені із застосуванням насильства, то на думку слідчого наявні ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив підозрюваного на потерпілого, вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, а тому слідчий звертається з клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 строком на 60 днів.

В судовому засіданні слідчий СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримали та просили задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 пояснив, що дійсно скоїв інкриміновані йому кримінальні правопорушення за обставин, зазначених у клопотанні слідчого. Пояснив, що після звільнення з місць позбавлення волі, родинних зв`язків не підтримує, веде бродячий спосіб життя, за місцем реєстрації свого місця проживання не проживає, постійного доходу не має, перебивається випадковими заробітками. Такий спосіб життя може призведи до вчинення ним нових корисливих злочинів. З урахуванням зазначеного, проти задоволення клопотання слідчого не заперечував.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 погодився з позицією свого підзахисного, що обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та такий спосіб життя підозрюваного дають підстави для задоволення клопотання, однак вирішення питання щодо клопотання слідчого відніс на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали, що додані до клопотання, суд, керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень ст. 183 КПК України, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 177 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини.

Враховуючи те, що запобіжним заходом обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винною у вчиненні злочину, а тому обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Згідно з нормами ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, визначені частиною 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у пунктах 1 11 частини 1 вказаної статті.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України суд враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», N 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку, що підозра, оголошена ОСОБА_5 є достатньо обґрунтованою та в доданих до клопотання матеріалах містяться факти та інформація які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Суд при обранні запобіжного заходу враховує обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме, тяжкість покарання, вік підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, майновий стан, наявність судимостей проти власності, а також те, що підозрюваний є особою яка раніше вчиняла розбій, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Кримінальні правопорушення, по яким оголошено ОСОБА_5 повідомлення про підозру є: закінченими, відповідно до ст. 12 КК України тяжкими, умисними, вчиненими особою, яка раніше вчиняла розбій, вчинені із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Суд взяв до уваги дані, що характеризують особистість підозрюваного, який офіційно не працює, не навчається, не одружений, малолітніх, неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, після звільнення з місць позбавлення волі систематично за місцем реєстрації та мешкання не проживає, веде бродячий спосіб життя, отже не має міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий за майнові злочини, у тому числі за злочини, вчинені із застосуванням насильства, є особою яка раніше вчиняла розбій. Враховує і тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні злочину до 10 років позбавлення волі. За таких умов відносно підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Необхідність застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою підтверджується наявними у матеріалах клопотання даними про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що у разі застосування до ОСОБА_5 виду запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука), то вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Так, підозрюваний після звільнення з місць позбавлення волі систематично за місцем реєстрації та мешкання не проживав, вів бродячий спосіб життя, отже існує ризик того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний не має сталих зв`язків за місцем проживання.

У даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу та необхідність забезпечення завдань кримінального провадження, у тому числі: завершення досудового розслідування по кримінальному провадженню, захист прав потерпілого, тощо (ст. 2 КПК України), які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Суд вважає, що слідчий та прокурор довели необхідність застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою це наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, за яке передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, а також наявність ризиків, котрі дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному проваджені, так як кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 вчинений із застосуванням насильства або погрозою його застосування (п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України).

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без застосування застави.

За правилами ст. 209 КПК України, моментом затримання ОСОБА_5 буде вважатись час, коли останній підкорюючись правомірному наказу працівника правоохоронного органу був вимушений прослідувати для проведення процесуальних дій з його участю, тобто з 20 год. 30 хв. 22 лютого 2017 року, що підтверджується протоколом затримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів.

Згідно з частинами 3, 5 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями, строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку; при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131 132, 176 178, 183, 193 197 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити клопотання слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 строком на 60 днів.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою строком на 60 днів.

Початок строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 20 години 30 хвилин 22 лютого 2017 року.

Строк дії ухвали про обрання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 22 квітня 2017 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1