АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 15 червня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено частково клопотання детектива Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 та накладено арешт на майно володільцем якого є ОСОБА_7 , а саме на: мобільні телефони Iphone SE Model A1723, Iphone Model A1428, Iphone Model A1778, Iphone S Model A1688; ноутбук HP 250 G5, Serial CND6376XG7; грошові кошти в сумі 105 425 гривень; грошові кошти в сумі 1350 доларів США;

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник власника майна просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою в задоволенні клопотання детектива в частині накладення арешту на ноутбук Apple MacBook Pro A 1707 та грошові кошти в сумі 84 500 гривень, грошові кошти в сумі 17 600 гривень та ноутбук HP 250 G5, Serial CND6376XG7, відмовити. Так апелянт зазначає, що дане майно не являється власністю ОСОБА_7 , а належить третім особам, які не мають відношення до кримінального провадження № 0000061, у зв`язку з чим до них не може бути застосований даний захід забезпечення кримінального провадження. В обґрунтування своїх вимог адвокат зазначає, що надані стороною обвинувачення матеріали не містять доказів належності цього майна саме ОСОБА_7 . Таким чином, апелянт вважає висновки слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на зазначене вище майно безпідставними. Крім того, на думку представника, клопотання детектива про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України та є таким, що подане з пропущеним строком, а тому слідчий суддя взагалі не мав підстав для його розгляду по суті.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його представника, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання про арешт майна в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Так, Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000061 від 12 січня 2017 року за ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що з 19 вересня 2016 року до теперішнього часу ОСОБА_7 обіймає посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів органів фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області, тобто є службовою особою, яка займає відповідальне становище.
26 грудня 2016 року ОСОБА_7 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті № 416 розташованому в адміністративному приміщенні прокуратури Донецької області за адресою: Донецькка область, м. Маріуполь, вул. Університетська, 6, висловив вимогу адвокату ОСОБА_9 , який діяв в інтересах ОСОБА_10 , передати йому неправомірну вигоду в сумі 800 000 російських рублів для вирішення питання про зняття арешту та подальшого повернення майна, арештованого під час розслідування кримінального провадження № 0000052 від 18 березня 2016 року за ч. 1 ст. 212 КК України, та яке належить ОСОБА_10 .
Після чого, 21 березня 2017 року ОСОБА_7 , висловив вимогу, щоб адвокат ОСОБА_9 , який діяв в інтересах ОСОБА_11 , передав йому неправомірну вигоду в сумі 10 000 доларів США через свого знайомого адвоката ОСОБА_12 , якого залучив до вчинення кримінального правопорушення та який був обізнаний про злочинні наміри останнього, на, що ОСОБА_9 погодився.
22 березня 2017 року, близько 10:35 години, адвокат ОСОБА_12 , будучи обізнаним про злочинні наміри ОСОБА_7 , перебуваючи у робочому кабінеті ОСОБА_9 № 401, розташованому в приміщенні бізнес центру «Шоколад» за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 116А, одержав від останнього для ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 10 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 22 березня 2017 року складало 268 510 гривень, що більш ніж у 335 разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян та є великим розміром.
Одразу після того, як ОСОБА_12 одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду він був затриманий працівниками Генеральної прокуратури України і співробітниками СБ України та у нього було вилучено предмет неправомірної вигоди.
В рамках даного кримінального провадження 23 березня 2017 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у великому розмірі, для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третіх осіб будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.
Під час огляду місця події, 22 березня 2017 року, у службовому кабінеті ОСОБА_7 № 416, було виявлено та вилучено майно в тому числі і: мобільні телефони Iphone SE Model A1723, Iphone Model A1428, Iphone Model A1778, Iphone S Model A1688; ноутбук HP 250 G5, Serial CND6376XG7; ноутбук Apple MacBook Pro A 1707, C02SYA5RGTFM; грошові кошти в сумі 105 425 гривень; грошові кошти в сумі 1350 доларів США;

Постановою від 23 березня 2017 року вказане майно було визнано речовими доказами.
Звертаючись з клопотанням про арешт вказаного майна детектив зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є конфіскація майна як виду покарання.
Розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя, встановивши вище зазначені обставини, дослідивши доводи клопотання і матеріали, які були надані детективом на обґрунтування своїх вимог, та всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення та накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що детективом доведена необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, тобто з метою конфіскації майна, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадку, передбаченому Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з наданих суду матеріалів ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Таким чином, висновки слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення можливої конфіскації цього майна як виду покарання, є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами провадження.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що грошові кошти сумі 84 500 гривні, грошові кошти в сумі 17 600 гривень та ноутбук HP 250 G5, Serial CND6376XG7, не є власністю ОСОБА_7 , не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Що стосується вимог апелянта з приводу скасування арешту на ноутбук Apple MacBook Pro A 1770, то слід зазначити, що слідчим суддею у задоволенні клопотання детектива в цій частині було відмовлено.

Також слід зазначити, що стороною обвинувачення порушувалося питання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, яке слідчим суддею було задоволено, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Посилання апелянта на невідповідність клопотання про арешт майна вимогам ст. 171 КПК України, є безпідставним, оскільки в ньому зазначені всі обставини, які вимагає вказати дана норма закону при зверненні до суду з таким клопотанням.

Таким чином, враховуючи все вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з цим, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак вважає постановлене ним рішення законним і обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого суддіСолом`янського районного суду міста Києва від 15 червня 2017 року, якою задоволено частково клопотання детектива Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 та накладено арешт на майно володільцем якого є ОСОБА_7 , а саме на: мобільні телефони Iphone SE Model A1723, Iphone Model A1428, Iphone Model A1778, Iphone S Model A1688; ноутбук HP 250 G5, Serial CND6376XG7; грошові кошти в сумі 105 425 гривень; грошові кошти в сумі 1350 доларів США, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3418/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_13
Доповідач ОСОБА_1