Справа № 735/1033/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/136/2017
Категорія - ст. 389 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02 вересня 2016 року за № 0000286, за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Короп Чернігівської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- Коропським районним судом Чернігівської області від 17.09.2014 року за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт;

- Коропським районним судом Чернігівської області від 26.05.2015 року за ч.2 ст. 389 КК України до покарання у виді арешту строком на 1 місяць 1 день;

- Коропським районним судом Чернігівської області від 18.02.2016 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- Бахмацьким районним судом Чернігівської області від 08.04.2016 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України.

Вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, і призначено йому покарання у виді 1(одного) місяця арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Коропського районного суду від 18 лютого 2016 року і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років 10 (десяти) днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту затримання.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08.04.2016 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт та, будучи належним чином ознайомлений та повідомлений з порядком відбування покарання, та попереджений про наслідки ухилення від відбування покарання, не виконав без поважних причин громадські роботи, відпрацювавши всього 48 годин громадських робіт, станом на 16.09.2016 року із призначених 200 годин громадських робіт, чим допустив ухилення від відбування цього покарання.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати оскаржуваний вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2016 року та закрити кримінальне провадження. Свої вимоги аргументує тим, що відповідно до Інструкції про порядок виконання покарань не пов`язаних з позбавленням волі та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 19.12.2003 року №270/1560, ухиленням від відбування покарань у виді громадських робіт є невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважної причини. Проте, на переконання автора скарги, причини невиходу на громадські роботи були поважними. Тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Звертаючись з апеляційною скаргою прокурор не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого та не заперечуючи фактичних обставин кримінального провадження, просить скасувати вирок щодо ОСОБА_7 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме порушення правил призначення покарання. Так, вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому суд не взяв до уваги наявність у обвинуваченого частини невідбутого покарання за вироком Бахмацького районного суду від 08.04.2016 року у виді 152 годин громадських робіт, а тому не приєднав це покарання, внаслідок чого остаточне покарання було призначене з порушенням. У зв`язку з цим, прокурор просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 1 місяця арешту. На підставі ст. 71, ст. 72 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08.04.2016 року і остаточно призначити покарання у виді 3 років 1 місяця 10 днів позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги та заперечення проти апеляційної скарги обвинуваченого, позицію обвинуваченого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу та не погодився з прокурором, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08.04.2016 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт та, будучи належним чином ознайомлений та повідомлений з порядком відбування покарання, та попереджений про наслідки ухилення від відбування покарання, не виконав без поважних причин громадські роботи, відпрацювавши всього 48 годин громадських робіт, станом на 16.09.2016 року із призначених 200 годин громадських робіт, чим допустив ухилення від відбування цього покарання.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 389 КК України, а саме ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, розкаявся у скоєному.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, за обставин викладених у вироку, є правильним, законним і ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах, яким місцевий суд дав правильної правової оцінки. В апеляційних скаргах не ставиться питання про переоцінку цих доказів.

Суд першої інстанції, оцінюючи в сукупності здобуті у справі докази обґрунтовано встановив вину обвинуваченого в інкримінованому кримінальному правопорушенні, з чим погоджується і апеляційний суд.

Наявні докази беззаперечно свідчать, що обвинувачений дійсно умисно ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт призначеного вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08.04.2016 року, а тому його доводи є безпідставними та не підтверджуються жодними документами, в першу чергу, медичними висновками чи довідками про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_7 , що перешкоджало йому відбувати призначене судом покарання. Апеляційна скарга Городнього задоволенню не підлягає.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Частина 1 статті 421 КПК України визначає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке покарання тільки у випадку, якщо за цими підставами апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий або його представник.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24.10.2003 року №7 , за сукупністю вироків покарання призначаються, коли засуджена особа до повного відбуття основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Вказаних вимог суд першої інстанції не дотримався.

Призначаючи покарання, місцевий суд до призначеного основного покарання за ч. 2 ст. 389 КК України приєднав покарання за попереднім вироком Коропського районного суду від 18 лютого 2016 року, проте не взяв до уваги, що ОСОБА_7 також не відбув повністю покарання і за вироком Бахмацького районного суду від 18.04.2016 р. тому цю помилку суду можна виправити лише шляхом постановлення нового вироку, а апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 409, 413,420, 376 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2016 року відносно городнього ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, і призначити йому покарання у виді 1(одного) місяця арешту. На підставі ч. 1 ст. 71, ст.. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 18.02.2016 р. та невідбуту частину покарання за вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08.04.2016 р. і остаточно призначити покарання у виді 3 років 1 місяця 10 днів позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 .

В іншій частині вирок місцевого суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4