гСправа № 358/189/17 Провадження № 1-кп/358/38/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2017 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі матеріали кримінального провадження №1-кп/358/38/17 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богуслава Київської області, громадянина України, українця, маючого вищу освіту, розлученого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, не працюючого, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.190 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 в травні 2016 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, на підставі усної домовленості з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проводив ремонтні роботи у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 .

Проводячи демонтаж парового опалення ОСОБА_4 вирішив заволодіти чужим майном з метою обернення на власну користь.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_5 , засновані на особистому знайомстві, запропонував останньому відреставрувати батареї парового опалення за винагороду у розмірі 700 гривень.

ОСОБА_5 не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_4 , на прохання останнього погодився та добровільно надав йому дві батареї парового опалення по 12 ребер кожна.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом на заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_5 на праві власності, ОСОБА_4 , не маючи на меті втягнення у свою злочинну діяльність сторонніх осіб, домовився із своїм знайомим ОСОБА_7 про надання допомоги у перенесенні батарей парового опалення. В подальшому ОСОБА_4 за допомогою ОСОБА_7 завантажив батареї парового опалення до автомобіля ВАЗ 2109 після чого з місця вчинення злочину зник та розпорядився здобутим майном на власний розсуд, здавши батареї на металоприймальний пункт, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на суму 1680 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом на заволодіння майном ОСОБА_5 , у вересні 2016 року точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_5 засновані на особистому знайомстві, знову запропонував потерпілому відреставрувати дві батареї парового опалення по 5 ребер кожна за винагороду у розмірі 300 гривень.

ОСОБА_5 не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_4 , на прохання останнього погодився та добровільно надав йому дві батареї парового опалення по 5 ребер кожна. Після цього ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 на автомобілі останнього привезли батареї парового опалення та залишили їх на території господарства ОСОБА_8 для подальшої реставрації батарей парового опалення. Цього ж дня ОСОБА_4 прибувши до господарства ОСОБА_8 та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, заволодів вказаним майном шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 і під приводом здійснення реставраційних робіт розпорядився здобутим злочинним шляхом майном на власний розсуд, здавши їх на металоприймальний пункт, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на суму 700 гривень.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 2380 гривень.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, визнав повністю і пояснив, що в травні 2016 року він домовився з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про проведення ремонтних робіт у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 .

Проводячи демонтаж парового опалення він запропонував ОСОБА_5 відреставрувати батареї парового опалення за винагороду у розмірі 700 гривень. ОСОБА_5 на це погодився та добровільно надав йому дві батареї парового опалення по 12 ребер кожна. Цього ж дня він здав батареї на металоприймальний пункт, за що отримав кошти близько 700 гривень, які витратив на власні потреби. Мав намір придбати батареї парового опалення кращої якості, але цього не зробив.

Також у вересні 2016 року він знову запропонував потерпілому відреставрувати дві батареї парового опалення по 5 ребер кожна за винагороду у розмірі 300 гривень. ОСОБА_5 погодився на таку пропозицію та добровільно надав йому дві батареї парового опалення по 5 ребер кожна. Після цього він спільно з ОСОБА_5 на автомобілі останнього привезли батареї парового опалення та залишили їх на території господарства ОСОБА_8 для подальшої реставрації батарей парового опалення. Цього ж дня він знову прибув до господарства ОСОБА_8 та забрав вказані батареї парового опалення, після чого здав їх на металоприймальний пункт, за що отримав близько 250 гривень.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано що вони усвідомлюють неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи.

Суд приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 про обставини вчинення ним кримінального правопорушення і приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 190 ч. 1 КК України, так як ОСОБА_4 заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), а саме майном потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 2380 гривень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та дані про особу обвинуваченого.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 являється інвалідом третьої групи, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також запевняє суд, що виправить свою поведінку.

В даному випадку з урахуванням зазначених обставин суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього необхідно застосувати ст. 75 КК України та відповідно призначивши йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст. 190 ч. 1 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 349 ч.3, 368, 370, 374 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном один рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередню у вигляді особистого зобов`язання.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, через Богуславський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1