Справа №636/398/17
1-кп /636/186/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2017 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України "Про оборону України», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
Так, з 31.03.2016 року солдат ОСОБА_3 проходить військову службу у Силах України, перебуває у військовому званні «солдат». 30.05.2016 року наказом (по стройовій частині) командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 солдат ОСОБА_3 призначений на посаду кулеметника 7 роти 3 механізованого батальйону зазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства. Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та Законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.
Являючись військовослужбовцем за контрактом солдат ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення. 25.07.2016 року солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за
контрактом, керуючись раптово виниклим бажанням тимчасово ухилитись від проходження військової служби з метою використання одержаного в такий спосіб вільного часу, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, порушив вимоги зазначеного вище законодавства та самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 . В подальшому самостійно припинив злочинну діяльність, і 31.01.2017 року солдат ОСОБА_3 прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Увесь час перебуваючи поза місцем проходження військової служби, солдат ОСОБА_3 знаходився у АДРЕСА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходження військової служби.
Таким чином, солдат ОСОБА_3 , обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом і проходячи її на посаді кулеметника 7 роти 3 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , 25.07.2016 року самовільно залишив вказану військову частину, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та продовжував ухилятися від військової служби до 31.01.2017 року.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони зазначені в обвинувальному акті.
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження всіх доказів по справі, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює, крім того учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи, а саме: допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого:
- згідно службової характеристики - обвинувачений під час проходження військової служби зарекомендував себе з негативного боку;
- картка обстеження та медичного огляду щодо обвинуваченого свідчить про те, що останній на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває;
Дослідивши, співставивши та проаналізувавши вивчені в справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та таких, що в сукупності з іншими наведеними доказами дозволяють суду зробити обґрунтований висновок про те, що обвинувачений своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого, негативно характеризуючі особу дані, пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття, обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає, судом враховане те, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої особі, що скоїла злочин повинно бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75 та 76 КК України, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 374 - 376 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти даний орган, про зміну місця мешкання, періодично з`являтися на реєстрацію.
Нагляд за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , а в разі його звільнення з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча: