Провадження № 1-кп/520/315/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.05.2017 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в м.Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003263 від 24 листопада 2016 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22.02.2011 року Київським районним судом міста Одеси за ч.2 ст.309, ч.3 ст.313 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнився 13.11.2014 по відбуттю строку покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,-

за участю сторін провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
24 листопада 2016 року приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_3 з метою особистої наживи, маючи корисний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скористувавшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись біля будинку № 27 по вулиці Ільфа і Петрова в місті Одесі, наблизився до автомобілю «Део Ланос», білого кольору, державні реєстраційні номери НОМЕР_1 , відкрив капот автомобіля і шляхом вільного доступу розпочав демонтаж кріплення акумулятора «Електро Ісок» вартістю 1000,00 гривень.

Однак, довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, та був затриманий працівниками поліції і доставлений до Таїровського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно 24 листопада 2016 року він проходив по вулиці Ільфа і Петрова в місті Одесі, де біля одного з будинків побачив автомобіль Деу Ланос білого кольору. Він помітив, що у автомобіля був не щільно зачинений капот. Руками він відкрив капот автомобіля та почав знімати акумулятор від`єднуючи від клейм. Однак, в цей момент його помітив власник автомобіля та затримав його, після чого на місце прибула поліція.

Також, обвинувачений додав, що він з матеріалами кримінального провадження знайомий в повному обсязі, жодних зауважень до зібраних доказів не має та вважає за непотрібним досліджувати всі докази. В скоєному він розкаюється та просить вибачення.

Крім пояснень обвинуваченого, судом було досліджено характеризуючий матеріал щодо ОСОБА_3 , яким підтверджено, що обвинувачений раніше судимий, однак за місцем проживання характеризується посередньо, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває.

Також, постановою слідчого від 29.11.2016 року речовим доказом визнано акумулятор ТМ «Електро Істок», який передано на зберігання потерпілому.

Потерпілий надав до суду заяву про проведення судового розгляду без його участі, зазначивши, що просить призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.
Даючи юридичну оцінку дослідженим в судовому провадженні доказам, суд вважає їх допустимими, належними та достовірними.

Інші докази відповідно до ч.3 ст.349 КПК України при судовому розгляді не досліджувались, так як за згодою учасників судового провадження визнано недоцільним дослідження інших доказів, так як фактичні обставини ніким не оскаржуються та відсутні сумніви відносно позиції обвинуваченого та інших учасників судового провадження.

В судовому засіданні доведено, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), та обвинувачений дійсно винний в скоєнні інкримінуємого йому кримінального правопорушення.

Визначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, те, що обвинувачений не має постійного джерела прибутку, і вважає, що покарання обвинуваченому необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, слід призначити у виді позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю та розкаявся у скоєному, що в силу ст.66 КК України визнано судом обставинами, які пом`якшують покарання, тому суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України, суд не вбачає.

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходив з положень ст.100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрат у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.370, 371, 373-376 КПК України , суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України і на підставі цього закону призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.
Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.1 ч.1 ст.76, п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 під час судового розгляду не застосовувався.

Речовий доказ акумулятор ТМ «Електро Істок», який передано на зберігання потерпілому, після набрання вироком законної сили, залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 30 діб з моменту вручення їй копії вироку.
Суддя ОСОБА_1