02.02.2017 Справа № 756/1370/17
Унікальний № 756/1370/17-к
Провадження № 1-кп/756/368/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«02» лютого 2017 року Оболонський районним суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Оболонського районного суду м. Києва кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Петрівка, Борзнянського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
04.08.2016 року, близько 13 год. 20 хв., ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись по Гостомельському шосе, зі сторони м. Буча, у напрямку м. Києва, проявив неуважність до дорожньої обстановки, порушуючи п.п. 1.5 та 2.3. Б) ПДР України, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості та не врахувавши дорожню обстановку, чим порушив п. 12.1 ПДР України, продовжив рух керованим транспортним засобом, внаслідок чого, виїхавши на зустрічну смугу проїзної частини Гостомельського шосе, допустив зіткнення із автомобілем марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , який рухався по Гостомельському шосе зі сторони м. Київ, у напрямку м. Буча. Після чого автомобіль марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 допустив зіткнення із пасажирським мікроавтобусом марки «ІVЕСО», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , 1968 р.н., що рухався по Гостомельському шосе зі сторони м. Київ у напрямку м. Буча. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а пасажир мікроавтобусу марки «ІVЕСО», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_8 отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Дані наданої медичної документації свідчать про те, що при поступленні до стаціонару 04.08.2016 о 14.35 год. у гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мали місце такі ушкодження:

-травма обличчя у вигляді переломів вилицевої кістки справа, носових кісток зі зміщенням уламків, забійних ран перенісся, верхньої повіки правого ока, правої скроневої ділянки, підборіддя, верхньої губи;

-забійна рана правого ліктьового суглобу;

-закрита травма правого плеча у вигляді уламкового перелому плечової кістки на протязі дистальної половини зі зміщенням уламків;

-закрита травма грудної клітки у вигляді переломів 5-9 ребер зліва, 4-7 ребер справа зі зміщенням уламків, двобічного пневмогідротораксу.

-закрита травма живота у вигляді розривів селезінки в ділянці воріт, крововиливу в черевну порожнину (до ЗООмл рідкої крові зі згортками).

Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони дією тупого предмету(тів), могли утворитись в термін вказаний у постанові, тобто 04.08.2016 при транспортній травмі (травма в салоні автомобіля, що рухався, при зіткненні його з перешкодою).

Таким чином, між подіями транспортної травми від 04.08.2016 та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_7 є прямий причинно- наслідковий зв`язок.

Відповідно до п. 1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила»), надано вичерпне визначення терміну ушкодження:

-«з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних».

Згідно п. 4.6. «Правил» визначає таке: «судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів»;

У п. 2.1.2 та п. 2.1.3 «Правил» визначено таке: «2.1.2. Небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (див. п.2.1.3.о) і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

Згідно п. 2.1.3. До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать:

л) закриті ушкодження органів грудної, черевної порожнини, органів заочеревинного простору, порожнини таза - все за наявності загрозливих для життя явищ;

-п. 2.2.1 «Правил» визначає таке: ознаки ушкодження середньої тяжкості:

в) тривалий розлад здоров`я».

-п. 2.3.3. «Правил» визначає таке: Короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день).

Враховуючи вищезазначене за ступенем тяжкості вказана закрита травма живота відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), згідно з пунктом 2.1.3. л) «Правил».

Морфологічні властивості виявлених переломів - дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаних кісток так і відновлення їх функції буде спостерігатися у строк понад 21 добу, та саме з цього строку, обчислювати тривалість розладу здоров`я, як критерію визначення ступеню тяжкості. Тому, вказані інші травми за ступенем тяжкості відносяться до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно п. п. 2.2.1/в. та 4.6. «Правил».

Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення ран будь-якої етіології у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк понад 6 але менш ніж 21 добу. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, вказана забійна рана правого ліктьового суглобу відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідно п. п. 2.3.3. та 4.6. «Правил».

В медичній карті стаціонарного хворого зазначено, що ОСОБА_7 оглядався наркологом 04.08.2016 о 19.15 год., Акт №003888- взята кров на етанол. Відсутність вказаного аналізу крові, а також даних про забір сечі у нього на токсикологічне дослідження з метою виявлення наявності та концентрації спиртів не дозволяють достовірно стверджувати про наявність чи відсутність у нього на момент отримання тілесних ушкоджень алкогольного сп`яніння.

Дані наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 04.08.2016 о 13.12 год. у гр. ОСОБА_8 74 років мали місце такі ушкодження:

-закрита травма грудної клітки у вигляді перелому акроміального кінця правої ключиці;

-закрита травма правого стегна у вигляді перелому середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням уламків.

Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони дією тупого предмету(тів), могли утворитись в термін вказаний у постанові, тобто 04.08.2016 при транспортній травмі (травма в салоні автомобіля, що рухався при зіткненні його з перешкодою).

Таким чином, між подіями транспортної травми від 04.08.2016 та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_8 є прямий причинно- наслідковий зв`язок.

Згідно п. 1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила»), надано вичерпне визначення терміну ушкодження:

-«з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних».

Відповідно до п. 4.6. «Правил» визначає таке: «судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів»;

Згідно п. 2.2.1 «Правил» визначає таке: ознаки ушкодження середньої тяжкості:

в) тривалий розлад здоров`я».

Морфологічні властивості виявлених переломів - дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаних кісток так і відновлення функції грудної клітки та правого стегна буде спостерігатися у строк понад 21 добу, та саме з цього строку, обчислювати тривалість розладу здоров`я, як критерію визначення ступеню тяжкості. Тому, вказані закриті травми за ступенем тяжкості відносяться до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно п. п. 2.2.1/в. та 4.6. «Правил».

Відсутність даних про забір крові та сечі у гр. ОСОБА_8 для проведення токсикологічного дослідження (з метою виявлення наявності та концентрації спиртів) не дозволяють стверджувати про наявність чи відсутність у нього на момент отримання тілесних ушкоджень алкогольного сп`яніння

В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо- транспортною пригодою, водій мікроавтобуса «IVECO» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогами пунктів: 12.3 та 1.10 ПДР України.

В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо- транспортною пригодою, водій автомобіля «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами пунктів: 12.1 та 12.9.(б) ПДР України.

В даній дорожній ситуації водій мікроавтобуса «IVECO» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_6 , з моменту виникнення небезпеки для руху, не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом застосування екстреного гальмування.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення з мікроавтобусом «Iveco» д.н.з. НОМЕР_4 , шляхом виконання вимог пункту 12.1 ПДР України.

В даній дорожній обстановці, експертом, з технічної точки зору, в діях водія мікроавтобуса «Iveco» д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_6 невідповідностей вимогам пункту: 12.3 ПДР України не вбачається, а вбачаються невідповідності вимогам пункту 1.10 ПДР України.

В даній дорожній обстановці, експертом, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 12.1; 12.9.(б) ПДР України.

З технічної точки зору, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вимогам пункту 12.1 ПДР України.

Під час руху ОСОБА_4 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. і введені в дію з 01.01.2002 р., зокрема пунктів:

-п. 1.5. ПДР України - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

-п. 2.3. б) ПДР України - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

-п. 12.1 ПДР України - Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення ОСОБА_4 , п. 12.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди та її наслідками.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у скоєнні злочину визнав повністю та підтвердив обставини, вчиненого ним злочину, що викладені у вироці вище.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повністю доведена.

ОСОБА_4 своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження, та потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений покаявся та добровільно відшкодував потерпілим завдані збитки.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд, враховуючи дані, що характеризують особу винного, зокрема, ту обставину, що він характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, вперше вчинив необережний тяжкий злочин, і вважає правильним обрати йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Однак, враховуючи відношення ОСОБА_4 до вчиненого, а саме його щире каяття, той факт що обвинувачений, добровільно відшкодував завдані матеріальні збитки потерпілим, що підтверджується відповідними заявами (а.с. 24-25, 27), вперше вчинив необережний тяжкий злочин, суд вважає можливим його виправлення без ізоляції від суспільства, і тому правильним звільнити від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, при цьому суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Суд, при призначенні покарання, вважає правильним застосувувати до ОСОБА_4 додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

Також, суд вважає за необхідне, керуючись ст. 118, 122, ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення авто-технічної експертизи.

Цивільний позов не заявлено.

Речовими доказами слід розпорядитись відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 118, 122, ч. 2 ст. 124, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за вироком суду у вигляді позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) про зміну місця проживання, роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) на користь держави витрати на проведення авто-технічної експертизи в розмірі 1 320 (одна тисяча триста двадцять) грн. 60 коп.

Речові докази по справі: автомобіль «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до постанови слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у місті Києві від 04.-8.2016 року зберігається на території майданчика для тимчасового утримання транспорту за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 4 передати за належністю власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Головуючий ОСОБА_1