Справа № 148/1157/16-к
Провадження №11-кп/772/525/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Суддя-доповідач: ОСОБА_2 ,

Судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, № 0000671 за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 з доповненнями на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.12.2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Незавертайловка Слободзейського району Придніпровської Молдавської Республіки, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 10.07.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 12.07.2016 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, і призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 липня 2016 року за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточне покарання ОСОБА_6 призначено у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, зарахувавши в строк остаточного покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 5 ст. 72 КПК України зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 10.05.2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково, стягнувши на його користь з ОСОБА_6 10 727 грн. 48 коп. (десять тисяч сімсот двадцять сім гривень сорок вісім копійок) завданої шкоди.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

за участю секретаря: ОСОБА_8 ,

прокурора: ОСОБА_9 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В :
З вироку суду першої інстанції вбачається, що 26.10.2015 року близько 23:00 год. ОСОБА_6 на власному автомобілі марки «Москвич» зеленого кольору разом зі своїми знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , жителями смт. Тростянець, приїхали в смт. Кирнасівка Тульчинського району, де мали забрати речі, що використовувались ними для копання криниць. Приїхавши до смт. Кирнасівка Тульчинського району, вони зупинились в центрі селища біля кафе, розташованого по вул. Леніна. Навпроти кафе по вул. Леніна, 2 ОСОБА_6 побачив магазин з продажу господарських товарів, який належить ОСОБА_7 . В нього виник умисел на здійснення крадіжки товарно-матеріальних цінностей з даного магазину. Реалізуючи свій злочинний умисел на крадіжку чужого майна, ОСОБА_6 шляхом відтиску вхідних дверей, проник до приміщення магазину, в якому з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, здійснив крадіжку електроінструментів, а саме: електроболгарки «230ДВТ» вартістю 1791 грн., електроболгарки «125СОМА» вартістю 944,30 грн., електрорубанка «Сома», ручної електропилки «Штерн», електрошуруповерта «Штерн», вартість яких могла складати 3425,64 грн., бензопили «Крафт», електродрелі «ДВТ», вартість яких могла складати 2847,15 грн., рибацького ящика (двохярусного) вартістю 300 грн., рибацьких спінінгів в кількості 5 штук вартістю 250 грн. за одну штуку, які містили на собі котушки вартістю 110 грн. за одиницю та по гачку на кожному спінінгу вартістю 8 грн. за штуку, а також по грузилу вартістю 3,50 грн. за одиницю та по 150 метрів лєски вартістю 25 грн. за 150 метрів, дванадцятивольтного зарядного пристрою вартістю 645 грн. та мастила ємністю 10 літрів вартістю 760 грн. Викрадені речі ОСОБА_6 помістив до багажника свого автомобіля «Москвич» зеленого кольору, у якому в цей час перебували ОСОБА_13 і ОСОБА_14 та які не усвідомлювали протиправність дій ОСОБА_6 . Після цього вони разом поїхали в смт. Тростянець.

В подальшому ОСОБА_6 продав викрадену ним бензопилу «Крафт» ОСОБА_15 , жителю с. Северинівка Тростянецького району, електроболгарку «230ДВТ» він продав жителю смт. Тростянець ОСОБА_16 , іншими викраденими речами розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_7 своїми діями матеріального збитку на загальну суму 15365,63 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор в кримінальному провадженні ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його винуватості, зазначає, що вирок суду щодо ОСОБА_6 є незаконним та підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_6 ставиться питання про скасування вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.12.2016 року, оскільки висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, просить направити справу на досудове розслідування. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що позовні вимоги потерпілого було задоволено необґрунтовано, оскільки сума встановлених збитків не відповідає фактичним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, виступ прокурора ОСОБА_9 , який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора в повному обсязі, просив їх задовольнити, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 з доповненнями задоволенню не підлягають виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст. 370 КПК України законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення полягає в тому, що воно повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального та процесуального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вина ОСОБА_6 , в скоєнні інкримінованого йому злочину доказана та підтверджується наданими суду доказами та показаннями допитаних в судовому засіданні першої інстанції потерпілого, свідків та показами самого обвинуваченого, який визнав свою вину у вчиненні даного злочину.

Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому.

Порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність засудженої та на кваліфікацію її дій, не виявлено.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду та підтверджується показами свідків, потерпілого, показами самого обвинуваченого та наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 05.11.2015 року складу-магазину «Будівельні матеріали» по АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_7 ;

-протоколом огляду місця події від 11.03.2016 року з фототаблицею до нього, згідно якого предметом огляду є бензопила «Крафт» помаранчевого кольору без шини та цепка, вилучена у ОСОБА_17 ;

-протоколом огляду місця події від 31.03.2016 року з фототаблицею до нього, згідно якого предметом огляду є електроболгарка зеленого кольору з кабелем чорного кольору та ручкою чорного кольору з наявним ріжучим диском та написом «Протон МШУ 230/2400, яку добровільно видав ОСОБА_18 ;

-висновком експерта № 362 від 15.03.2016 року, згідно якого ринкова вартість електроболгарки «230 ДВТ» з урахуванням зносу станом на 26.10.2015 року може становити 1791 грн. та електроболгарки «125 Сома» вартість якої з урахуванням зносу станом на 26.10.2015 року може становити 944,30 грн.;

-висновком експерта № 361 від 15.03.2016 року, згідно якого ринкова вартість електрорубанка «Сома», ручної електропили «Штерн», електрошуруповерта «Штерн» з урахуванням зносу станом на 26.10.2015 року могла складати 3425, 64 грн.;

-висновком експерта № 360 від 15.03.2016 року, згідно якого ринкова вартість бензопили «Крафт» та електродрелі «ДВТ» з урахуванням зносу станом на 26.10.2015 року могла становити відповідно 2 847,15 грн. та 817,54 грн.;

-довідкою ФОП ОСОБА_19 від 23.03.2016 року, згідно якої вартість зарядного пристрою становить 645 грн., мастила 10W40 10 л. 760 грн.;

-довідкою ПСК «Тульчинський ринок» від 16.03.2016 року, відповідно до якої вартість рибацького ящика (двоярусного) становить 300 грн., рибацького спінінгу 250 грн., грузила 10 грн., лєски 25 грн., набору гачків 30 грн.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про неправдивість показів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються вищезазначеними доказами, дослідженими судом першої інстанції та яким дана належна оцінка.

Посилання апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 на незаконність вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.12.2016 року, у зв`язку з тим, що районним судом при винесенні вироку не було враховано вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 02.11.2016 року, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 02.11.2016 року відносно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України перебував в апеляційному суді за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 та законної сили не набрав, тому суд першої інстанції відповідно до положень ст. 70 КПК України прийняв законне та обґрунтоване рішення.

За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» за № 7 від 24.10.2003 встановлено, що суди при призначенні покарання мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, при призначенні обвинуваченому покарання суд в повній мірі виконав вимоги вказаного закону і призначив ОСОБА_6 покарання, яке є обґрунтованим та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів, тому доводи прокурора щодо незаконності вироку суду першої інстанції через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд згідно ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини справи, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме: ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, неодноразово судимий за корисливі злочини, у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, визнав вину, активно сприяв розкриттю злочину та відсутність обтяжуючих обставин.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає , що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_6 покарання, належним чином виконав вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, які узгоджуються із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та призначив ОСОБА_6 покарання, яке відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів, тому доводи апеляційної скарги прокурора необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку повинні бути зазначені підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Відповідно до п.6 Пленуму Верховного Суду України від 3.03.1989р.№3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Відповідно до п.13 вищевказаної постанови покладаючи на підсудного обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що приймаючи рішення про вирішення цивільного позову, суд у повній мірі дотримався даних вимог, повно дослідив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої злочином на суму 15 365, 63 грн., підлягає частковому задоволенню та на його користь з обвинуваченого підлягає стягненню 10 727 грн. 48 коп. завданої шкоди за виключенням вартості повернутих йому бензопили «Крафт» вартістю 2847,15 грн. та електроболгарки «230 ДВТ» вартістю 1791 грн

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України виконано вимоги ст. ст. 50,65 КК України тому доводи зазначені в апеляційній скарзі прокурора необґрунтовані та задоволенню не підлягають, оскільки ним наведено достатньо даних, які б давали підстави для обтяження покарання обвинуваченому ОСОБА_6 та скасування вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.12.2016 року щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України в частині призначеного покарання. В свою чергу обвинуваченим не доведено обґрунтованість його апеляційної скарги, а зазначене ним спростовується матеріалами кримінального провадження, тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 419 КК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.12.2016 року щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України по кримінальному провадженню № 0000671 залишити без задоволення.

Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.12.2016 року щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України по кримінальному провадженню № 0000671 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до касаційного суду на протязі трьох місяців.

Судді:

З оригіналом згідно суддя: