У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_5,
суддів ОСОБА_6 і ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні у м. Києві 08 червня 2017 року заяву представника цивільного відповідача ТОВ «С.І. Груп Транс» ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Броварського міськрайонного суд Київської області від 08 грудня 2016 року повернуто до Броварської місцевої прокуратури Київської області для виконання вимог статті 291 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000794 від 6 березня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Апеляційний суд Київської області ухвалою від 31 січня 2017 року зазначену ухвалу суду першої інстанції скасував, а кримінальне провадження повернув до Броварського міськрайонного суду Київської області для виконання вимог статей 314-316 КПК.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 01 березня 2017 року на підставі частини другої статті 424, пункту 1 частини другої статті 428 КПК відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «С.І. Груп Транс» (далі - ТОВ «С.І. Груп Транс») на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 31 січня 2017 року, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

У заяві представник цивільного відповідача ТОВ «С.І. Груп Транс» порушує питання про скасування Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року і направлення справи на новий розгляд до суду касаційної інстанції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 445 КПК - неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, а саме - частини другої статті 424 КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень та невідповідність рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2016 року (провадження № 331кс15).

На підтвердження вказаних підстав заявник додала до заяви копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 30 січня 2017 року та копію Постанови Верховного Суду України від 11 лютого 2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши заяву і додані до неї копії судових рішень та інші матеріали, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження відсутні.

Посилаючись на пункт 2 статті 445 КПК, заявник вказує на неоднаковість застосування касаційним судом норми права, передбаченої частиною другою статті 424 КПК, щодо переліку судових рішень, які підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Водночас, згідно зі статтею 444 КПК, Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 446 КПК, не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі.

Ураховуючи імперативний характер наведених кримінальних процесуальних норм права та неможливість їх розширеного тлумачення, а також те, що ухвалою Апеляційного суду Київської області від 31 січня 2017 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 повернуто до Броварського міськрайонного суду Київської області для виконання вимог статей 314-316 КПК, що не є перешкодою для подальшого провадження у справі - немає підстав для допуску до провадження справи у Верховному Суді України з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 445 КПК.

Що ж стосується доводів у заяві про наявність для перегляду оскаржуваного судового рішення касаційної інстанції з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 КПК, то вони також є необґрунтованими.

Так, вказуючи на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України, заявник стверджує, що касаційний суд помилково визнав неможливим оскарження в касаційному порядку рішення апеляційного суду, яке не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, оскільки це суперечить правовому висновку викладеному в постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2016 року.

Проте, за змістом цієї постанови, предметом перегляду Верховного Суду України було застосування судом касаційної інстанції норм права, передбачених частиною другою статті 424, частиною п'ятою статті 539 КПК в аспекті можливості оскарження в касаційному порядку судових рішень щодо застосування амністії. При цьому Верховний Суд України дійшов висновку про те, що оскільки питання застосування амністії не регулюються нормами розділу 8 КПК «Виконання судових рішень» і КПК не встановлює заборони на оскарження в касаційному порядку рішень суду щодо амністії, висновки касаційного суду про неможливість оскарження в касаційному порядку такого виду судового рішення суперечать нормам права, що передбачені кримінальним процесуальним законодавством України.

Висновку про можливість оскарження в касаційному порядку будь-якого судового рішення, яке не перешкоджає провадженню, у зазначеній постанові Верховного Суду України не міститься.

Отже, зіставлення висновку в наданій для порівняння постанові Верховного Суду України, який стосується оскарження в касаційному порядку судових рішень виключно щодо застосування амністії, та висновку в оскаржуваному рішенні суду касаційної інстанції про неможливість перегляду в касаційному порядку судових рішень, які не перешкоджають провадженню у справі, свідчить про те, що висновки Верховного Суду України стосувалися інших норм, передбачених КПК, ніж ті, щодо яких міститься висновок у оскаржуваному рішенні касаційного суду.

З огляду на викладене, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що подана представником ТОВ «С.І.Груп Транс» заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року є необґрунтованою і не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 450, 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити представнику цивільного відповідача ТОВ «С.І. Груп Транс» ОСОБА_3 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за її заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_5