Справа № 338/1064/16-к
Провадження № 11-кп/779/65/2017
Категорія ч.1 ст.125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

представника потерпілої ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на вирок Богородчанського районного суду від 28 листопада 2016 року щодо нього, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, працює оператором ОВС Богородчанського, одружений, українець, громадянин України, раніше не судимий, -

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Даним вироком також частково задоволено цивільний позов потерпілої та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 3000 грн. на відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 30.08.2016 року, близько 08.год.05 хв. біля будинку №20 по вул. Шевченка, в смт. Богородчани, під час словесного конфлікту з ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою припинення спроби ОСОБА_10 зателефонувати по мобільному телефону, двічі вдарив рукою по правій руці останньої, а коли у неї випав з рук телефон, підняв його та втік з місця події. Внаслідок таких дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_10 було спричинено легкі тілесні ушкодження.

Під час розгляду справи, в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину не визнав, та вказав, що між сторонами дійсно виник конфлікт на грунті ревнощів, і можливо він шарпнув декілька разів ОСОБА_10 . Під час конфлікту ОСОБА_10 розмахувала руками, і ймовірно могла сама вдаритись до декоративних бетонних клумб. Що стосується мобільного телефону, то він намагався тільки підняти його, однак ОСОБА_10 в цей час зайшла в під`їзд, і він з місця події пішов.

На вказаний вирок суду, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на однобічність та неповноту досудового та судового слідства. Вказує на те, що своїми діями під час конфлікту не завдав жодної шкоди потерпілій ОСОБА_10 , а травми вона отримала внаслідок власних необережних дій. Дана обставина на думку обвинуваченого підтверджується висновком судово-медичної експертизи, в якій вказано про можливість утворення таких ушкоджень при ударах ділянкою до тупих предметів.

Крім того, ОСОБА_8 посилається на неправдивість та суперечність показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які не були присутніми в момент нібито нанесення ним тілесних ушкоджень.

З цих підстав, вирок суду першої інстанції просив скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в діях складу злочину.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_8 доводи апеляційної скарги підтримав, та просив про її задоволення.

Прокурор, потерпіла та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечили, оскільки вважають вирок законним та обґрунтованим, а тому, просили вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника, думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за яке його засуджено, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, обґрунтований сукупністю розглянутих у судовому засіданні й наведених у вироку доказів, зокрема: показаннями потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , висновком судово-медичної експертизи, в якому встановлено факт тілесних ушкоджень. Таким чином суд обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України.

Що стосується покарання, то колегія суддів вважає, що при його призначенні місцевим судом було вірно враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_8 правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його характеристику з місця проживання, ставлення до скоєного, та призначено покарання в межах санкції передбаченої статтею.

Посилання ОСОБА_8 на можливість самостійного спричинення собі тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_10 , є голослівними, нічим не підтвердженими, а тому не приймаються судом до уваги. Більше того, висновком СМЕ, виключено можливість заподіяння таких ушкоджень в кількості не менше 2-3 разів при необережному одноразовому травмуванні.

Не заслуговують також на увагу доводи ОСОБА_8 , що жоден із свідків не був безпосереднім очевидцем події вчинення злочину. Оскільки як письмові, так усні пояснення свідків є послідовними, не містять істотних суперечностей та сумніву не викликають.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди потерпілої суд першої інстанції належним чином врахував характер немайнових втрат, обсяг душевних страждань, які зазнала ОСОБА_10 , больові відчуття від отриманих ушкоджень, стан її здоров`я тощо. А тому, визначений судом розмір відповідає вимогам співмірності та розумності, і є обґрунтованим.

З урахуванням зазначених вище обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду про наявність в діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України законним та обгрунтованим, а викладені в апеляційній скарзі доводи про неправильне встановлення судом обставин провадження та про істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону не приймає до уваги як необґрунтовані.

Будь-яких підстав для висновку про неповноту судового розгляду, або про необ`єктивність суду матеріали кримінального провадження не містять, а тому підстави для скасування вироку відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Богородчанського районного суду від 28 листопада 2016 року щодо нього, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_3