Справа № 345/3393/16-к
Провадження № 11-кп/779/35/2017
Категорія ст. 121 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000386 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Івано Франківської області, ОСОБА_9 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 09 листопада 2016 року, згідно якого

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не працює, не одружений, раніше судимий, 08.10.2004 року Калуським міськрайонним судом за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у виді 510 грн. штрафу, 12.06.2013 року Калуським міськрайонним судом за ст. 125 ч.2 КК України, на підставі ст. 46 КК України кримінальне провадження закрито та звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1КК України,

в с т а н о в и л а :
вироком суду ОСОБА_7 , визнано винуватим за ст. 121 ч.1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України призначено покарання два роки шість місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід домашній арешт змінено на тримання під вартою до вступу вироку в законну силу та взято під варту із залу суду.

Строк відбування покарання вказано рахувати з 13 год. 00 хв. 09.11.2016 року

Цивільний позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_7 в користь комунального закладу «Центральна районна лікарня Калуської міської та районних рад Івано Франківської області» шкоду в розмірі 7153,03 гривень

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, при наступних обставинах.

12.03.2016 р. близько 22.00 год. ОСОБА_7 знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 запропонував співжительці ОСОБА_8 піти придбати для нього алкогольні напої, на що остання відмовилась. Після чого між ними виникла сварка в ході якої ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння умисно наніс множинні удари руками по голові ОСОБА_8 , чим спричинив тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-лицевої травми з переломами кісток лицевого черепа з переходом на основу, гемосинусом лівої гайморової пазухи, крововиливами в м`які покриви голови, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення та синця в ділянці голови, крововилив під кон`юктиву лівого очного яблука, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Івано Франківської області, ОСОБА_9 не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого, вважає вирок Калуського міськрайонного суду від 09.11.2016 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує, що суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 всупереч вимог ст. 374 ч.3 КПК України у мотивувальній частині вироку не вказав, які саме обставини справи та дані на особу він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, тим самим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Окрім цього, суд першої інстанції безпідставно застосував ст. 69 КК України та призначив покарання нижче від найнижчої межі, не врахувавши обставини злочину, кількість нанесених ударів, обставину що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за спричинення потерпілій ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Просить вирок Калуського міськрайонного суду від 09.11.2016 року щодо ОСОБА_7 за ст. 121 ч.1 КК України скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ст. 121 ч.1 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

- обвинувачений ОСОБА_7 заперечив з приводу поданої апеляційної скарги прокурора просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін;

- потерпіла ОСОБА_8 , зазначила що їй нічого не відшкодовано за проведене лікування.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника прокурора Івано Франківської області, ОСОБА_9 підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 409 ч.2 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і його висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України ґрунтується на належно зібраних і досліджених по кримінальному провадженні достовірних доказах яким дано правильну правову оцінку, і кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюється.

Однак, згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Даних вимог закону суд першої інстанції не дотримався та застосував ст. 69 КК України, не вмотивувавши належним чином таке рішення, призначив обвинуваченому явно несправедливе та занадто м`яке покарання. При цьому судом не наведено обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими, оскільки призначене обвинуваченому покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Згідно ст. 420 ч.1 п. 2 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції на підставі зібраних доказів правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 121 ч.1 КК України і вина його у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена повністю, проте призначене покарання обвинуваченому не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому повинно бути більш суворим.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України те, що відповідно до ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення, віднесено до категорії тяжких злочинів, особу

обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, колегія суддів визнає повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого слід визнати вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Також слід врахувати, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що на «д » обліку в нарколога та психіатра не числиться (а.с. 28,29), раніше притягувався до кримінальної відповідальності за спричинення потерпілій ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень (а.с. 25,26), належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

З врахуванням наведеного, доводи прокурора про те, що суд першої інстанції безпідставно застосував ст. 69 КК України та призначив покарання нижче від найнижчої межі є підставними, а тому колегія суддів вважає, що покарання ОСОБА_7 слід призначити в межах санкції ст. 121 ч.1 КК України.

На думку колегії суддів таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання.

З огляду на викладене, апеляційна скарга першого заступника прокурора Івано Франківської області є обґрунтованою, і наведені в ній доводи дають підстави для її задоволення, а тому вирок суду першої інстанції, слід скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок.

Керуючись ст.ст.374, 405, 407,409, 413,414 ,418,420 КПК України, колегія суддів, -

засудила :
апеляційну скаргу першого заступника прокурора Івано Франківської області - задовольнити.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати, та ухвалити новий вирок.

Вважати ОСОБА_7 визнаного винуватим за ст.121 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід - тримання під вартою залишити без змін.

Строк відбування покарання рахувати з 09 листопада 2016 року.

Зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09.11.2016 року по день набрання вироком законної сили за правилами, передбаченими ст. 72 ч.5 КК України, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4