АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1034/17 Справа № 192/442/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, -

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000526, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 березня 2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не містить в собі відомостей, передбачених п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України. Суд вказав, щовисунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта (частина друга статті 347 КПК), а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (частина перша статті 348 КПК). На стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Суд зазначив, що формально-буквальне тлумачення пункту 5 частини другої статті 291 КПК свідчить про невідповідність способу викладення в даному обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_7 зазначеній нормі права, оскільки повідомлення ОСОБА_7 про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК, не є формулюванням самого обвинувачення, суд послався і на практику Європейського суду. В зв`язку з цим суд вказав на порушення положень п.3 ч. 3 ст.291 КПК України.

Не погоджуючись із судовим рішенням, прокурор, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення, та призначити по даному кримінальному провадженню новий розгляд у суді першої інстанції. Свої доводи обґрунтовує тим, що на його думку, висновки суду не відповідають дійсності, оскільки при ухваленні вищевказаного оскаржуваного рішення судом не взято до уваги, що виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_7 та які прокурор вважає встановленими, відповідним чином виокремлено в тексті обвинувального акту. При їх викладенні стороною обвинувачення дотримано вимоги закону щодо необхідності доведення та як наслідок зазначення у обвинувальному акті відомостей про подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, що мають значення для кваліфікації дії винного). При цьому вказує, що у тексті викладених фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , одразу слідували уточнення, що співвідносили фактичні дії обвинуваченого із складовими елементами об`єктивної сторони інкримінованого йому злочину, із обов`язковою конкретизацією та вказівкою на час, місце та спосіб вчинення того чи іншого кримінального правопорушення, а також інші обставини, що є обов`язковими елементами складу злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 .
Прокурор зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про неконкретність обвинувачення та обвинувального акту при цьому посилаючись на практику Європейського суду, а саме ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних і свобод, зазначивши про порушення прав обвинуваченого. Проте, у підготовчому судовому засіданні як обвинувачений так і його захисник жодних клопотань про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України і як наслідок про необхідність повернення його з цих підстав прокурору не заявляли, ними підтверджено факт розуміння суті винесеного обвинувачення та як наслідок відсутність жодних обмежень для належного та адекватного захисту. Отже на думку прокурора суд, ухвалив оскаржуване рішення на підставі надуманих висновків, які не відповідають дійсності, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону в частині ухвалення законного, обґрунтованого судового рішення.
Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу, в які просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та повернути обвинувальний акт на новий розгляд зі стадії підготовчого судового розслідування в той же суд.

В обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що суд першої інстанції при винесення рішення вийшов за межі стадії підготовчого судового провадження, перейшовши помилково до стадії судового розгляду, а саме щодо дослідження доказів, які спростовують або підтверджують винуватість обвинувачених, що суперечить ст. 314 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, пояснення обвинуваченого, який також підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, думку представника потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

У підготовчому судовому засіданні, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акту, за умови його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Судом першої інстанції зазначено про порушення прокурором вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України якими, на думку суду, є невідповідність способу викладу в обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_7 зазначеній нормі права, оскільки повідомлення ОСОБА_7 про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України не є формулюванням саме обвинувачення, та посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, суд у оскаржуваній ухвалі дійшов висновку, що вказані недоліки обвинувального акту є порушенням обвинуваченого на справедливий суд.
На переконання колегії суддів, доводи апеляції прокурора та обвинуваченого є слушними стосовно того, що зазначенні в ухвалі суду підстави та мотиви є необґрунтованими, а також такими, що не відповідають переліку та змісту відомостей, зазначених стороною обвинувачення в обвинувальному акті, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000526, він містить усі необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК України.

При ухваленні вищевказаного оскаржуваного рішення судом не взято до уваги, що виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_7 та які прокурор вважає встановленими, відповідним чином виокремлено в тексті обвинувального акту. При їх викладенні стороною обвинувачення дотримано вимоги закону щодо необхідності доведення та як наслідок зазначення у обвинувальному акті відомостей про подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, що мають значення для кваліфікації дії винного).

При ньому у тексті викладених фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 одразу слідували уточнення, що співвідносили фактичні дії обвинуваченого із складовими елементами об`єктивної сторони інкримінованого йому злочину, із обов`язковою конкретизацією та вказівкою на час, місце та спосіб вчинення того чи іншого кримінального правопорушення, а також інші обставини, що є обов`язковими елементами складу злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 .

Зі змісту обвинувального акту видно, що після викладення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, слідувала правова кваліфікація дій особи з посиланням на статтю та її частину кримінального закону, факт вчинення якого прокурор вважає доведеним.

Викладення перелічених обов`язкових складових частин обвинувального акту, передбачених ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 слідує формулювання обвинувачення, яке співвідноситься із викладеним раніше фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення, який прокурор вважає доведеним, а також правовою кваліфікацією дій обвинуваченого.

З обвинувального акту видно, що формулювання обвинувачення є конкретним, оскільки з урахуванням вищевикладених у обвинувальному акті відомостей про подію кримінального правопорушення (час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, а також вказано інші обставини, що є обов`язковими елементами складу злочину) за ч.2 ст. 286 КК України, лише тієї частини що стосується конкретних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , та вказано про кваліфікацію кримінального правопорушення.

Крім того, як вбачається з матеріалів у підготовчому судовому засіданні як обвинувачений так і його захисник жодних клопотань про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України і як наслідок про необхідність повернення його з цих підстав прокурору не заявляли, більш того ними підтверджено факт розуміння сутті винесеного обвинувачення та як наслідок відсутність жодних обмежень для належного та адекватного захисту.

Отже, колегія суддів приходить до висновку суд, що суд ухвалив оскаржуване рішення на підставі необґрунтованих висновків, які не відповідають дійсності, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону в частині ухвалення законного, обґрунтованого судового рішення.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин з наведенням достатніх мотивів та підстав для його ухвалення.

Відповідно до п.п.2-3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно п.4 ч.1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені в судовому рішенні містять істотні суперечності.

Отже, ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді апеляційного суду: