В И Р О К
Іменем України

14 квітня 2017 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
законних представників обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, студента ЖАДК НТУ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 31.03.2016 року Житомирським районним судом за ч. 2 ст. 296, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, студента Житомирського вищого училища сервісу та дизайну, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого в АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, студента ЖАДК НТУ, мешканця АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт. Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, студента Житомирського агротехнічного коледжу, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , фактично проживаючого в АДРЕСА_7 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця смт. Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області, громадянин України, з середньою освітою, студента ЖАДК НТУ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_8 , фактично проживаючого в АДРЕСА_9 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2014 року близько 20 години ОСОБА_4 разом зі своїми знайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , знаходились на стадіоні «Танкіст» в смт. Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області, побачили незнайомого їм ОСОБА_18 . В цей час ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 і ОСОБА_5 підійти до ОСОБА_18 щоб поговорити з останнім про його погляди на історію України та з`ясувати, чому останній на своїй сторінці у соціальній мережі «В контакті» розповсюджує антиукраїнські зображення.

Після чого, ОСОБА_4 , знімаючи на відеокамеру свого мобільного телефону, підійшов до ОСОБА_18 та проявляючи особливу зухвалість, яка виразилась у тому, що він змусив останнього проти його волі повторювати на відеокамеру телефону фрази: «Передавай привет Модному Приговору» «Скажи: «Я сепаратист». В цей момент ОСОБА_6 , який разом із ОСОБА_5 знаходились поряд з ОСОБА_18 та спостерігали за вказаними подіями, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, яка проявилась у відкрито вираженому, очевидному для винних зневажливому ставленні до громадського порядку, ігноруванні існуючих у суспільстві елементарних правил поведінки, моральності, добропристойності, застосовуючи фізичне насильство, умисно наніс ОСОБА_18 один удар правою рукою в обличчя. Від вказаного удару ОСОБА_18 відчув сильний біль та втратив рівновагу. В цей час до злочинних дій ОСОБА_6 приєднався ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які з тих же мотивів, нанесли по черзі по одному удару кулаками в обличчя ОСОБА_18 , від чого потерпілий відчув сильний біль і прикрив руками обличчя.

Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , нанесли ОСОБА_18 чисельні удари руками та ногами по різних частинах тіла. Скориставшись тим, що обвинувачені припинили наносити потерпілому тілесні ушкодження, він почав тікати від них в сторону виходу з території стадіону, однак обвинувачені наздогнали останнього та нанесли йому ще кілька ударів кожен руками та ногами по сідницях, обличчі, після чого з місця скоєння злочину зникли.

В результаті вчинення неповнолітніми ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 хуліганських дій, ОСОБА_18 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна на чолі справа та на правому передпліччі, які утворились від дії тупих твердих предметів, і відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

Крім того, 17 червня 2015 року близько 23 години ОСОБА_4 , знаходячись поблизу магазину, розташованого по вул. Дружби Народів в смт. Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області, побачив хлопця, зовні схожого на особу, яка незадовго до того в м. Житомирі заподіяла йому тілесні ушкодження. Скориставшись таким формальним приводом, підійшовши до вищевказаної особи, а саме до потерпілого ОСОБА_19 , та нічого не пояснюючи, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, яка проявилась у відкрито вираженому, очевидному для винного зневажливому ставленні до громадського порядку, ігноруванні існуючих у суспільстві елементарних правил поведінки, моральності, добропристойності, застосовуючи фізичне насильство, умисно наніс один удар лівою рукою в область лівої частини голови ОСОБА_17 , від якого останній відчув сильний біль.

З метою уникнення подальшого розвитку конфлікту, ОСОБА_20 відійшов від ОСОБА_4 та пішов в сторону приміщення пошти, де присів на лавку. В цей момент до нього знову підійшов ОСОБА_4 та сказав, що хоче з ним порозмовляти. Коли ОСОБА_20 підвівся, ОСОБА_4 наніс йому ще один удар ліктем правої руки в ніс, від чого ОСОБА_20 , відчувши сильний біль, не втримався на ногах та впав на землю поруч з лавкою. Після цього, очевидець цих подій ОСОБА_21 зателефонувала близьким та покликати на допомогу.

У цей час до хуліганських дій ОСОБА_4 приєднались ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були в одній компанії із ОСОБА_4 .

ОСОБА_7 , підійшовши до ОСОБА_17 , з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, яка проявилась у відкрито вираженому, очевидному для винного зневажливому ставленні до громадського порядку, ігноруванні існуючих у суспільстві елементарних правил поведінки, моральності, добропристойності, застосовуючи фізичне насильство, умисно наніс останньому один удар рукою в обличчя, а ОСОБА_8 , з таких самих хуліганських спонукань - один удар ногою в обличчя. Після чого ОСОБА_4 наніс йому ще один удар в обличчя та разом з ОСОБА_8 і ОСОБА_22 з місця вчинення злочину зникли.

В результаті вчинення неповнолітнім ОСОБА_4 групою осіб разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 хуліганських дій, ОСОБА_23 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на обличчі, які утворились від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, від ударів такими по обличчю, не виключено в термін та за обставин вказаних потерпілим та відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та дав покази про те, як 08 вересня 2014 року ввечері він разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на стадіоні у смт. Новогуйвинське Житомирського району з хуліганських спонукань побили потерпілого ОСОБА_18 , який у соціальній мережі «В контакті» розповсюджує проросійську інформацію. Також обвинувачений розповів, що вказану бійку він знімав на мобільний телефон. Хто першим наніс потерпілому удар чи ОСОБА_24 , чи ОСОБА_25 він не пам`ятає. Але після ударів останніх, він почав наносити удари руками та ногами по тулубу та голові потерпілого. Всі згадані події він зняв на відеокамеру мобільного телефону. Згодом даний відеозапис виклав на сторінку « ОСОБА_26 ».

17 червня 2015 року біля 23 години вечора він знаходився разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 біля магазину в смт. Новогуйвинське Житомирського району. Побачивши ОСОБА_17 він подумав, що це той хлопець, з яким в нього нещодавно був конфлікт в Житомирі. У зв`язку з цим, він підійшов до ОСОБА_17 та наніс йому один удар рукою у ліве вухо. Після удару ОСОБА_27 відійшов до лавочки, але він разом з іншими пішов за ним та вдарив ОСОБА_17 ліктем правої руки у ніс, від чого у потерпілого пішла кров з носа та він сів на лавочку. Потім ОСОБА_28 сказала, що викликала міліцію, у зв`язку з чим вони пішли геть. В ході вказаних подій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ударів ОСОБА_29 не наносили.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також повністю визнали себе винними у вчиненні інкримінованого їм злочину та підтвердили покази ОСОБА_4 .

Крім цього, обвинувачені підтвердили факт нанесення ОСОБА_4 17.06.2015 року на зупинці біля магазину удару рукою у ліве вухо ОСОБА_23 , а також додали, що коли ОСОБА_20 після цього удару пішов від ОСОБА_4 до лавочок, то останній пішов за ним. Через деякий час з боку лавок вони почули крики, на які ОСОБА_30 із ОСОБА_31 побігли, а вони залишились стояти за двадцять метрів від того місця.

Обвинувачений ОСОБА_8 винними себе у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та ствердив, що його обмовляють, так як він стояв найближче до ОСОБА_32 і контролював його дії, щоб даний конфлікт не переріс у ще більший та в разі потреби припинити бійку. Ярмолицький наніс потерпілому ОСОБА_23 два чи три удари рукою та ногою в обличчя. Коли бив рукою ненавмисно зачепив носа з якого потекла кров, проте крові не бачив. ОСОБА_33 , яка була разом із ОСОБА_34 відштовхнула Ярмолицького коли той намагався бити потерпілого ногами. Ярмолицького ОСОБА_35 він не зупиняв, бо він не дуже сильно бив ОСОБА_29 . Ані він, ані ОСОБА_30 ударів потерпілому не наносили.
Обвинувачений ОСОБА_7 винними себе у вчиненні кримінального правопорушення також не визнав та пояснив, що ОСОБА_29 бив тільки ОСОБА_36 , він його не бив. Вважає, що потерпілий і ОСОБА_28 його обмовляють, так як хочуть посадити у тюрму. Він сидів на лавці, а коли ОСОБА_36 наніс перший удар ОСОБА_29 підійшов до них і стояв біля ОСОБА_37 . Після першого удару крові на обличчі потерпілого не було. Кров пішла не з носа, а з губи ОСОБА_29 коли ОСОБА_36 рукою вдруге його вдарив. Удари ногами ніхто не наносив. ОСОБА_28 почала телефонувати своїм батькам, після чого вони пішли геть з цього місця.
Незважаючи на те, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнали себе винними у вчиненні зазначеного в обвинувальному акті злочину, а ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заперечили свою причетність до вчиненні хуліганських дій 17.06.2015 року по відношенню до потерпілого ОСОБА_17 , винуватість останніх повністю доведена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, показами потерпілого ОСОБА_29 , свідка ОСОБА_28 , висновками експертів, а також документами кримінального провадження.
Показаннями потерпілого ОСОБА_18 , який в суді пояснив, що 08 вересня 2014 року ввечері він бігав на стадіоні «Танкіст», що в смт. Новогуйвинське. До нього підійшло троє осіб ОСОБА_25 , ОСОБА_24 і ОСОБА_36 . Запитали чи він з Донецька та поцікавились його сторінкою у соцмережі «В контакті». Коли почули ствердну відповідь з приводу його політичних поглядів, обвинувачені почали вимагати щоб він на відеокамеру мобільного телефону висловив протилежні думки ніж ті, які містяться на його веб-сторінці у соцмережі «В контакті». Після зйомки кожен з обвинувачених почав його бити, а саме наносити удари руками та ногами по тулубу, сідницям і голові. Внаслідок чого він втік зі стадіону.

Покази потерпілого ОСОБА_18 підтверджуються висновком експерта №1376 від 10.07.2015 року у відповідності до якого при судово-медичному обстеженні потерпілого ОСОБА_18 у останнього виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна на чолі справа та на правому передпліччі, які утворилися від дії тупих твердих предметів та відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я. Згідно цього ж висновку вказати про механізм утворення цих тілесних ушкоджень та час їх виникнення за наявними медичним даними неможливо (т. 2, а.с. 178).
Крім цього, показання потерпілого ОСОБА_18 повністю підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту від 23.06.2015 року з фототаблицею до нього за участю потерпілого, в ході якого останній розповів та показав яким чином та куди саме 08.09.2014 року обвинувачені наносили йому удари руками та ногами (т. 2, а.с. 173-177).

Заявою ОСОБА_38 від 08.09.2014 року про вчинення невідомими особами 08.09.2014 року близько 20 години неправомірних дій щодо її сина ОСОБА_18 (т. 2, а.с. 160).
Показаннями потерпілого ОСОБА_17 , який в суді підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив, що 17.06.2015 року стояв разом із ОСОБА_21 на зупинці в смт. Новогуйвинське Житомирського району. Раптом до нього підійшов ОСОБА_4 та без будь-яких пояснень наніс удар у ліве вухо. Після чого двоє незнайомих чоловіків, які також у той час стояли на зупинці, припинили дії обвинуваченого, а саме відтягнули його від нього. З метою уникнення сварки він відійшов від зупинки до лавочок. Через деякий час до нього знову підійшов ОСОБА_4 з іншими обвинуваченими та повторно наніс йому удар рукою по носу. Потім він пам`ятає як хтось із обвинувачених вдарив його у щелепу, а інший з числа обвинувачених під око. Хто саме наносив удар після удару ОСОБА_32 він не розгледів, так як було темно, а також у зв`язку тим, що з носа текла кров, а тому він закривав обличчя руками. Коли обвинувачені почали наносити йому удари, ОСОБА_21 злякалась за нього та викликала по телефону на допомогу свого вітчима, внаслідок чого обвинувачені залишили його та пішли у невідомому напрямку.
Покази потерпілого ОСОБА_17 щодо механізму та кількості нанесених йому ударів повністю узгоджуються із протоколом проведення слідчого експерименту з участю останнього та фототаблицею до нього від 28.08.2016 року, під час проведення якого потерпілий розповів про обставини його побиття та показав яким чином обвинувачені 17.06.2015 року в смт. Новогуйвинське наносили йому удари (т. 2, а.с. 226-231), а також протоколами пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 17.09.2015 року, згідно яких потерпілий упізнав ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , як осіб, що побили його того дня (т. 2, а.с. 232-234, а.с. 235-237).

Також показання потерпілого підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_21 , яка в суді детально розповіла про обставини заподіяння ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_23 тілесних ушкоджень, вказала на їх кількість та механізм нанесення, а також пояснила, що добре знає всіх обвинувачених, так як разом навчалась з ними у одній школі смт. Новогуйвинська.
Зокрема, свідок пояснила, що 17.06.2015 року ввечері ОСОБА_20 разом з нею стояв на зупинці біля магазину. В цей час до них підійшов ОСОБА_4 , який без причини вдарив ОСОБА_17 кулаком у ліве вухо. Завдяки двом чоловікам, які стояли на зупинці повз них, бійку вдалось припинити. Після чого вона з ОСОБА_34 та своєю сестрою пішли на лавочки, що розташовані недалеко від зупинки. Проте до них знову підійшов ОСОБА_4 з іншими обвинуваченими. Під час розмови із ОСОБА_34 , ОСОБА_4 зненацька вдарив ОСОБА_29 рукою в обличчя, від чого ОСОБА_27 впав на клумбу та в нього випав з кишені телефон. Після цього він піднявся і сів на лавочку тримаючи голову руками. Але ОСОБА_4 продовжував бити потерпілого, а саме другий раз наніс рукою удар по його тулубу та третій удар ногою по нозі ОСОБА_29 . З метою припинення побиття ОСОБА_17 вона намагалась стримувати ОСОБА_32 та відвести його від потерпілого. ОСОБА_20 сів на лавочку та тримався руками за обличчя яке разом із його волоссям було у крові. В цей час до ОСОБА_29 підійшов ОСОБА_7 який наніс йому один удар в обличчя. Після чого вона зателефонувала вітчиму, який повинен був прийти на допомогу, у зв`язку чим обвинувачені почали втікати. Коли останні залишали місце події, ОСОБА_8 встиг нанести ще один удар ногою в обличчя потерпілого.
Показання потерпілого ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_21 повністю підтверджуються протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 17.09.2015 року, згідно яких свідок ОСОБА_21 впізнала на фото обвинуваченого ОСОБА_7 , який 17.06.2015 року в смт. Новогуйвинське разом із ОСОБА_39 та ОСОБА_40 заподіяли тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_23 (т. 2, а.с. 209-211).

Покази потерпілого ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_21 узгоджуються між собою та з висновком експерта №1220 від 19.06.2015 року у відповідності до якого при судово-медичному обстеженні потерпілого ОСОБА_17 у останньої виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на обличчі, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, від ударів такими по обличчю та відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я. Згідно даного висновку вказані тілесні ушкодження утворились в термін та за обставин вказаних потерпілим (т. 2, а.с. 208).
Також винуватість обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні хуліганських дій щодо потерпілого ОСОБА_17 підтверджується протоколом прийняття 18.06.2015 року усної заяви від останнього про те, що 17.06.2015 року близько 23 години поблизу приміщення клубу в смт. Новогуйвинське Житомирського району ОСОБА_41 та ще двома невідомими особами йому були заподіяні тілесні ушкодження (т. 2 , а.с. 207).
Суд відкидає, як доказ, що підтверджує винуватість обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні хуліганських дій щодо ОСОБА_17 , протоколи проведення оперативно-технічних заходів, оскільки ці протоколи не містять будь-яких фактичних даних про вчинення вказаними обвинуваченими згаданого злочину.
Доводи захисника ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_7 не міг заподіяти удар в обличчя, так як ОСОБА_20 сидячи на лавочці тримав руками голову, а тому удар останнього міг потрапити не по обличчю, а по руці, суд до уваги не приймає, оскільки потрапляння удару ОСОБА_7 по обличчю чи руці потерпілого не має правового значення при кваліфікації дій ОСОБА_7 за ст. 296 КК України. Суд у даному випадку, має встановити чи полягали дії обвинуваченого в умисному грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю. При цьому ознаками особливої зухвалості хуліганства може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось насильством із завданням потерпілому побоїв або заподіянням йому тілесних ушкоджень чи знущанням над ним.
Суд не погоджується і з доводами захисників про недопустимість протоколів впізнання обвинувачених за фотознімками, оскільки будь-яких порушень вимог ст.ст. 228, 231 КПК України при проведенні даних слідчих дій судом, під час їх дослідження в судовому засіданні, не встановлено.
У свою чергу, інших доводів, які вплинули чи могли б вплинути на відповідність висновків суду фактичним обставинам цього кримінального провадження, або на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинувачених, а також на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність чи на визначення міри покарання захист суду не навів.

Суд не вірить показанням обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не наносили потерпілому ОСОБА_23 тілесних ушкоджень, оскільки вони спростовуються показами самого потерпілого та свідка ОСОБА_21 , яка була очевидцем вказаних подій.

Окрім того, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дали в суді суперечливі показання, спочатку ОСОБА_8 вказує, що ОСОБА_36 наніс два чи три удару рукою та ногою в обличчя ОСОБА_29 , від чого у останнього з носа пішла кров. Згодом обвинувачений вказує, що ОСОБА_36 ненавмисно наніс удар кулаком у ніс, а крові взагалі він не бачив.

В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що ОСОБА_36 наніс лише два удари рукою потерпілому по обличчю. При цьому після першого удару крові не було, а після другого кров пішла, але не з носа, а з нижньої губи.

Отже, вказані показання обвинувачених суперечать між собою та не узгоджуються з показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_21 , а також з висновком експерта №1220, у відповідності до якого, на обличчі потерпілого ОСОБА_17 окрім іншого, були виявлені синці під оком та у міжбрівній ділянці, а також ще 3 осаднення шкіри на спинці носа, що вказує на нанесення потерпілому саме удару в ніс, а не в губу.

Суд вважає, що обвинувачені дають неправдиві показання з метою уникнення відповідальності за вчинене ними хуліганство щодо потерпілого ОСОБА_19 .

Таким чином, оцінивши всі зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм злочинів доведена повністю, а тому кваліфікує їх дії, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинені групою осіб за ч. 2 ст. 296 КК України.

Призначаючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості але від якого тяжких наслідків не настало, осіб обвинувачених, їх вік, умови проживання та склад сім`ї, а саме те, що ОСОБА_36 та ОСОБА_31 виховувались у неповній сім`ї, у зв`язку зі смертю їх батьків, ставлення обвинувачених до вчиненого злочину, а саме щире каяття ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , задовільні характеристики всіх обвинувачених з місця проживання та посередні з місця навчання, окрім ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які позитивно характеризуються за місцем навчання, думку потерпілих, які не наполягали на суворості покарання, а також сукупність пом`якшуючих та відсутність, крім обвинуваченого ОСОБА_32 , обтяжуючих обставин.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є їх щире каяття. Окрім цього обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 є вчинення злочину неповнолітніми.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину повторно.

Обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.

До того ж при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_4 за вироком Житомирського районного суду від 31.03.2016 року засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. У зв`язку з чим суд вважає, що йому необхідно призначити покарання у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення меш суворого покарання більш суворим.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід призначити покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі, але з урахуванням осіб обвинувачених, їх віку, ставлення до вчиненого, характеристик та думки потерпілих, суд вважає, що обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можливо звільнити від відбування цього покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, у зв`язку з наявністю наведених вище обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 даного злочину, а саме вчинення цих злочинів неповнолітніми та щирого їх каяття у вчиненому, а також відсутності тяжких наслідків та думки потерпілого ОСОБА_18 , суд вважає, що цим обвинуваченим можливо застосувати ст. 69 КК України та призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією ч. 2 ст. 296 КК України, без ізоляції від суспільства у виді громадських робіт.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно визначити ОСОБА_4 шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Житомирського районного суду від 31.03.2016 року більш суворим та призначити покарання у виді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_7 , від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_8 , від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 120 годин громадських робіт.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 120 годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирського району протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Потерпілим, які не були присутніми в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: