Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/182/17-к
Провадження № 1-кп/499/37/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.03.2017 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000047 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт.Петрівка Іванівського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 07.05.2010 року Іванівським районним судом Одеської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців на підставі ст..75, 76 п.п.2, 3, 4 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном, не працюючого, освіта середня, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що 16.01.2016 близько 10:00 години, більш точний час не встановлено, повернувшись на електропоїзді з міста Одеса в смт.Петрівку на станцію «Буялик», направився в бар «555», що розташований поряд зі станцією, де самостійно на протязі 30 хвилин вживав алкогольні напої у вигляді горілки об`ємом 200 грамів. Після чого, ОСОБА_5 вирішив навідатись до будинку де раніше проживав зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_4 та який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та належить їй на праві приватної власності.
Цього ж дня приблизно о 11:30 годині, підійшовши до будинку, де він раніше мешкав, ОСОБА_5 через задній двір зайшов на територію садиби. В цю ж мить почувши скрип калитки з даного будинку вийшла ОСОБА_6 , яка на підставі усної домовленості з ОСОБА_4 на той час там проживала зі своєю сім`єю, вона зробила зауваження ОСОБА_5 , аргументуючи це тим, що ОСОБА_5 , як їй здалось знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, і вже там на протязі тривалого часу не проживає, тому попрохала його покинути територію садиби. Але на дані зауваження ОСОБА_5 не відреагував та продовжував знаходитись на території садиби. Розуміючи, що ОСОБА_5 не бажає покидати територію садиби, та те що вона одна знаходиться за місцем проживання ОСОБА_6 цієї ж миті направилась за допомогою до будинку АДРЕСА_2 , де в цей час перебував її батько ОСОБА_7 .
В цей же час у ОСОБА_5 який продовжував перебувати на території садиби по АДРЕСА_2 виник умисел спрямований на крадіжку чужого майна з метою особистого збагачення. Реалізуючи свій злочинний намір, навмисно з корисливих мотивів, усвідомлюючи при цьому протиправність своїх дій, скориставшись відсутністю ОСОБА_6 , ОСОБА_5 підійшов до вхідної двері приміщення літньої кухні, що на території вищевказаної садиби і яка була зачинена. Після чого ОСОБА_5 продовжуючи свій злочинний намір за допомогою пальців рук вирвав одну зі скоб, що разом із навісним замком слугувала замикаючим механізмом та проник до приміщення літньої кухні, де помітивши піч, з метою в подальшому здати на металобрухт, зірвав з печі обшивку, яка виконана з листу жесті, розміром : висотою -81; шириною 137 см; товщиною 2 мм, а також зняв плитку з печі, яка виконана з чавуну, розміри якої становлять: довжина 64 см; ширина 41 см; товщина 0,6 мм тим самим намагався непомітно для оточуючих здійснити крадіжку даних речей. Однак довести свій злочин до кінця ОСОБА_5 не зміг, з причин, що не залежали від його волі, так як в цей час в приміщені літньої кухні ввійшла ОСОБА_6 , яка повернулась зі своїм батьком ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_5 злякавшись покинув територію садиби.
Згідно висновку товарознавчого дослідження з визначення ринкової вартості рухомого майна № 20022017-1 від 20.02.2017 року сумарна вартість жесті оцинкованої 0,81*1,37*2 мм б/в та плитки чавунної двокамфорної з кільцями 64/41 б/в станом на 16 січня 2017 року становить 272 гривні.
Обвинувачений ОСОБА_5 в скоєному діянні визнав себе винним повністю, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.185 КК України, підтвердив у своїх свідченнях сутність пред`явленого йому обвинувачення, в скоєному розкаявся, в подальшому подібне вчиняти намірів не має.

Судом встановлено, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються.
Потерпіла в судовому засідання зазначила, що претензій ні матеріального ні морального характеру не має, цивільний позов заявляти не буде.
При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості свідчень обвинуваченого, суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням, що характеризують його особу документів, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зазначені обставини. Сумнівів у добровільності його позиції у суду не виникло. Судом також було роз`яснено обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вчинене ОСОБА_5 діяння суд кваліфікує за ч.1ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення.
Відповідно до ст. 66 КК України, суд бере до уваги і визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 - його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено, тому вважає, що йому має бути призначено покарання необхідне й достатнє для його виправлення та не пов`язане з позбавленням волі.
З урахуванням викладених вище обставин, що пом`якшують покарання, а також даних про особу ОСОБА_5 , суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_5 без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, у зв`язку з чим, слід застосувати до нього положення ст.ст.75, 76 КК України.

Речові докази по справі, передані потерпілій під розписку, відповідно до ст..100 КПК України необхідно повернути володільцю.
Цивільний позов не заявлений. Судові витрати відсутні.
Запобіжні заходи, щодо обвинуваченого не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 373-374, 377 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, і на підставі санкцій даної статті призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

У відповідності зі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи,періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази по справі, передані потерпілій під розписку, відповідно до ст..100 КПК України вважати повернутими.
Цивільний позов не заявлений. Судові витрати відсутні.
Запобіжні заходи, щодо обвинуваченого не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області, через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1