печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції ГУ НП у місті Києві ОСОБА_4 про накладення арешту,
В С Т А Н О В И В :
17 липня 2017 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції ГУ НП у місті Києві ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час обшуку.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, з викладених в ньому підстав, просив задовольнити. Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась, оскільки таке клопотання не заявлялось. Обґрунтовуючи внесене клопотання слідчий посилався на те, що Печерським управління поліції ГУНП України в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003319, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , розробив план по її заволодінню та реалізуючи задумане представлявся учасникам перемовин вигаданим ім`ям ОСОБА_6 , при цьому під приводом оренди вказаної квартири для свого удаваного сина ОСОБА_7 , з яким власником квартири ОСОБА_8 був укладений договір оренди №1090 від 11.04.2017 року, з метою викликати довіру та безперешкодно реалізовувати свій злочинний умисел, здійснював щомісячні грошові розрахунки за оренду вказаної квартири та фактично шляхом обману оселився та проживав у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Під час проживання в квартирі викликав у власника квартири ОСОБА_8 довіру та впевненість в своїй добропорядності та залучив до реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_9 , фотокартка якого була вклеєна до раніше втраченого власником паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , при цьому діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 подали 19.06.2017 для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 підроблене рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області №1003/7228/12 від 24.03.2016 згідно якого затверджено мирову угоду та надано право виготовити тех.. Документацію Бюро Технічної Інвентаризації (БТІ) та зареєструвати в відділі Державної реєстрації квартиру площею 47.10 кв.м. АДРЕСА_1 на ОСОБА_10 . на підставі якого приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , будучи введеним в оману, вніс запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за новим власником ОСОБА_10 . Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_9 шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_2 , хоча насправді вказана квартира на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 28.09.2006 року, укладеному між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з однієї сторони та ОСОБА_8 з іншої, належала останньому.

Своїми діями ОСОБА_5 та ОСОБА_9 заволоділи об`єктом нерухомого майна, вартість якого більше ніж в шістсот разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні в ході проведення розшукових заходів та оперативного супроводження встановлено, що по місцю проживання одного з підозрюваних, а саме гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , можуть знаходитись речі та документи, які мають істотне значення в кримінальному провадженні та являються доказами вчинення розслідуваного правопорушення та на даний час існує загроза втрати вказаного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У частині 3 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про накладення арешту у кримінальному провадженні №0003319 від 11.07.2017, з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 40, 131-132, 167, 170-171 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції ГУ НП у місті Києві ОСОБА_4 про накладення арешту задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене під час обшуку майно, а саме: - записна книжка в обкладинці чорного кольору з написом 2009; - екзаменаційна картка ПП «Січень» на ім`я ОСОБА_9 з фотокарткою вклеєною та окремою фотокарткою; - чохол чорного кольору з клавіатурою; - трудова книжка ОСОБА_9 , мисливсько-рибальський квиток з фото ОСОБА_9 , - кутовий штамп ПП «Січень»; - коробка від мобільного телефону «Нокіа 301»; - коробка від мобільного телефону «1800»; - коробка від мобільного телефону «Нокіа 112»; - коробка від мобільного телефону «Хуавей»; - коробка від мобільного телефону «Леново»; - коробка від мобільного телефону «Дугі»; - фотокартки в кількості 1, 2, 4 на окремих листах; - гаманець з 1 сувенірною купюрою 100 доларів США; - пачку сувенірних купюр номіналом 100 доларів США в кількості 49 шт.; - файл із статутом ПП «Січень» та листом паперу із відтисками печатки та штампу ПП «Січень»; - екзаменаційна картка водія ОСОБА_9 із вклеєним фотознімком; - свідоцтво про народження ОСОБА_9 ; - дозвіл на зброю № НОМЕР_1 ОСОБА_9 ; - аркуш паперу в клітинку з рукописним текстом у формі плану-таблиці фінансового змісту; - договір банківського рахунку № НОМЕР_2 у Платинумбанку; - картонний конверт від сім-картки МТС № НОМЕР_3 ; - довідник послуг МТС на номер НОМЕР_4 ; - пластмасова коробка із пластиковими банківськими картками Приватбанку №№ НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 ; НОМЕР_10 ; - пластикові картки від сім-карт Київстар 9 шт., МТС 4 шт.; лайф 1 шт., Асе&Васе 1 шт., Білайн 1 шт.; - гвинтівка з номером на казенній частині 41839. Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Ухвала в частині накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення. Особам, які не були присутні під час проголошення, протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1