Справа № 590/346/17
Пров. № 1-кп/590/42/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2017 року Ямпільський районний суд
Сумської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ямпільського районного суду Сумської області кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 30.03.2017 року яке надійшло до суду з клопотанням слідчого, затвердженого прокурором про застосування примусових заходів медичного характеру відносно
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
- за вчинення суспільно-небезпечного діяння передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 02.12.2016 близько 19:00 год., проходячи по вул. Коперативній в м. Дружба Ямпільського району Сумської області, діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, вирішив вчинити крадіжку майна з нежилого будинку АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 смикнув вхідні двері на себе, чим пошкодив навісний замок та відчинив двері, після чого ОСОБА_5 разом з особою, матеріали провадження відносно якої виділені в окреме провадження, проникли в будинок. Не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали провадження відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи в будинку таємно від оточуючих, з корисливих мотивів викрали майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме:
- одну металеву трубу діаметром 40 мм, товщиною стінки 2 мм, довжиною 7,5 м., вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи № 6/7/8/9 від 28.02.2017 229,00 грн.;
- одну металеву трубу діаметром 50 мм, товщиною стінки 2 мм, довжиною 3,4 м., вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи № 6/7/8/9 від 28.02.2017- 133,00 грн.;
- один розширювальний металевий бачок прямокутної форми, розміром 30x40x20 см, вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи № 6/7/8/9 від 28.02.2017 474,00 грн.;
- одну металеву духовку, розмірами 60x40 см., вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи № 6/7/8/9 від 28.02.2017 660,00 грн.;
- один металевий радіатор опалення, прямокутний, кутовий, розмірами 70x12x120 см, вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи № 6/7/8/9 від 28.02.2017 182,00 грн.;
Після цього ОСОБА_5 , разом з особою, матеріали провадження відносно якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядились на власний розсуд, тим самим спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1678,00 грн.
Допитаний в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 підтвердив факт скоєння ним разом з ОСОБА_7 (точної дати та часу не пам`ятає) крадіжки майна з нежилого будинку АДРЕСА_2 , належного потерпілому ОСОБА_6 , за частиною 3 статті 185 КК України винним себе визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. З переліком майна та його вартістю згоден.
З метою вирішення питань, передбачених ч.1 ст.513 КПК України: чи мали місце суспільно-небезпечні діяння та чи вчинені вони ОСОБА_5 , судом також були досліджені докази сторони обвинувачення, а саме:
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 дала покази, що взимку 2016 року зранку /точної дати, часу не пам`ятає/ вона в себе вдома в дворі виявила металеві деталі, які виявились краденими. Як їй стало потів відомо з пояснень її доньки та самого підозрюваного, що її донька ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 домовилися вчинити крадіжку з домогосподарства потерпілого ОСОБА_6 , це відбувалось взимку 2016 року в вечірній час доби.
Указані свідчення свідка суд визнає належним доказом вини ОСОБА_5 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння передбаченого ч.3 ст.185 КК України, оскільки вони узгоджуються з показами підозрюваного, є логічними та послідовними. Свідок не перебуває у неприязних стосунках з ОСОБА_5 , тому суд вважає його безсторонньою особою.
Крім того, вина ОСОБА_5 повністю доведена дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами наданими стороною обвинувачення:
Так, з протоколу огляду місця події від 07.12.2016 року, а саме огляду домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , вбачається, що було виявлено в сараї викрадене майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 /а.с.13-14 т.2/
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10.03.2017 та фото таблиці до протоколу, який відбувався за участю підозрюваного ОСОБА_5 , у присутності двох понятих та захисника, ОСОБА_5 добровільно, без будь-якого тиску з боку працівників поліції детально розповів та показав всі обставини скоєння ним данного злочину /а.с. 94-96/.
Захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні погодився з тим, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт скоєння його підзахисним суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. При цьому враховуючи стан здоров`я ОСОБА_5 просив задовольнити клопотання, застосувавши відносно його підзахисного примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з звичайним наглядом.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 113 від 16.03.2017 року ОСОБА_5 виявляє ознаки розладу особистості та поведінки внаслідок епілепсії з рідкими судовими, помірно вираженим зниженням пам`яті та інтелекту, змінами особистості по епітину, не може повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.
В період часу, до якого відносяться інкриміноване йому правопорушення, підекспертний ОСОБА_5 , виявляв ознаки розладу особистості та поведінки внаслідок епілепсії з рідким великими судомними нападами, помірно вираженим зниженням пам`яті та інтелекту, змінами особистості по епітипу, не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.
На даний час ОСОБА_5 , також не може повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом /а.с. 91-93/.
Здобуті під час досудового розслідування і досліджені в судовому засіданні докази суд визнає об`єктивними та допустимими.
За таких обставин суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду достовірно встановлено, що ОСОБА_5 у стані неосудності вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки: ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням до житла, та у силу ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності.
Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
У відповідності з вимогами ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Оскільки ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, враховуючи ступень небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
При визначенні виду примусових заходів медичного характеру та типу психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, суд враховує рекомендації експертів-психіатрів викладені у висновку №113 від 16.03.2017 року, а також роз`яснення п.15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 N 7 та положення ч.3 ст.94 КК України згідно із якими госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.
Одночасно з цим судом враховуються роз`яснення Верховного Суду України, викладені в абз. 2 п. 15 постанови Пленуму від 3 червня 2005 року N7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», за якими в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).
Керуючись ст.ст. 512, 513, 516 КПК України, ст.ст. 19, 92, 94, КК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, про що йому оголосити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Сумської області через Ямпільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ямпільського районного суду
Сумської області ОСОБА_1