Справа № 464/1165/17
пр.№ 1-в/464/52/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.03.2017 року Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника ЛВК №48 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від покарання,

ВСТАНОВИВ:

вироком Личаківського районного суду м.Львова від 23.04.2014 року ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст.121 КК України до шести років шести місяців позбавлення волі.

Засуджений звернувся до суду із заявою, в якій просив застосувати до нього ст. 81 КК України та звільнити з місць позбавлення волі умовно-достроково.

Заслухавши пояснення засудженого, який свою заяву підтримав та додатково повідомив, що являється інвалідом 3 групи, в установі відбування покарання не працевлаштований, пояснення представника адміністрації та висновок прокурора, які заперечили проти задоволення заяви, оглянувши матеріали особової справи засудженого, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

ОСОБА_6 засуджений за умисний тяжкий злочин, передбачений ч.1 ст. 121 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 24.02.2016 ОСОБА_6 на підставі Закону України №838-VIII від 26.11.2015 «Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)» зараховано 10 місяців 19 днів. Засуджений на даний час відбув 2/3 строку призначеного покарання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбуття покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Згідно з характеристикою засудженого до Львівської виправної колонії №48 прибув 08.02.2016 року. За час відбування покарання допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, адміністрацією установи не заохочувався. В цілому дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня установи, але в його особистості не відбулось позитивних змін, які б свідчили про його прагнення до виправлення та ресоціалізації. Участь у суспільно-корисній праці щодо покращення житлово-побутових умов засуджений приймає лише в порядку черговості, власної ініціативи при цьому не приймає.

Разом з тим, 27.10.2015 рішенням адміністративної комісії Держівської виправної колонії №110 засудженому відмовлено в застосуванні заохочувальних норм ст.100, 101 КВК України, 17.03.2016 року рішенням адміністративної комісії Львівської виправної колонії №48 ОСОБА_6 відмовлено в застосуванні заохочувальних норм ст.82 КК України. 19.01.2017 рішенням адміністративної комісії Львівської виправної колонії №48 ОСОБА_6 визнаний таким, що не став на шлях виправлення та не заслуговує на застосування заохочувальних норм, передбачених ст. 81 КК України.

Враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_6 , який раніше судимий, звільнявся умовно-достроково при відбуванні попереднього покарання, суд приходить до висновку, що відбуваючи призначене судом покарання засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не довів своє виправлення та відсутні достатні підстави для його умовно-дострокового звільнення. Сам факт відбуття засудженим 2/3 строку покарання та дотримання ним в цілому норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, а також відсутність жодного заохочення за період відбування покарання не свідчать про доведення ним свого виправлення.

З урахуванням наведеного, підстави для задоволення заяви відсутні.

На підставі статті 81 КК України та керуючись статтями 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від покарання, призначеного вироком Личаківського районного суду м.Львова від 23.04.2014 року відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення, можуть бути подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова.

Головуючий