Справа №1-кс/760/6157/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання сторони кримінального провадження заступника начальника слідчого відділення Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008152 від 14.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,
в с т а н о в и в:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання заступника начальника слідчого відділення Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 (ІПН: НОМЕР_4 ).

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008152 від 14.07.2016 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Обґрунтовуючи своє клопотання, слідчий зазначив, що досудовим слідством встановлено, що 14.07.2016 року до Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві надійшла заява про те, що приблизно в серпні 2015 року невстановлена особа перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 85/16, шляхом обману заволоділа автомобілем марки «Мітсубіші Лансер», 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_5 , чим спричинила ОСОБА_6 матеріальної шкоди у великих розмірах.

Як зазначив слідчий, будучи допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 пояснив, що у листопаді 2008 року він придбав транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 за готівку 24 000 доларів США. В подальшому вказаний автомобіль поставлений на облік у Голосіївському МРЕВ №6 та видано реєстраційні номера НОМЕР_5 . У зв`язку з хворобою він не міг керувати вищевказаним автомобілем та в червні 2015 року передав знайомому його в оренду з домовленістю, що останній кожного місяця сплачуватиме ОСОБА_6 певну суму. В подальшому останній дізнався, що 20.07.2015 року нібито він на підставі довіреності НОА №810066 від 20.07.2015 року уповноважив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (код НОМЕР_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) бути його представником в усіх компетентних органах по питанню розпорядження (продаж, обмін, зняття з обліку) належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , виданого ВРЕВ-4 УДАІ в м. Києві 14.10.2008 року, а саме: вищезазначеного автомобіля. Також, в подальшому стало відомо, що вищевказаний автомобіль ОСОБА_7 було продано третім особам. Однак будь-яких довіреностей останній не надавав, а серія і номер паспорта громадянина України, зазначена в довіреності не належить ОСОБА_6 .

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру довіреностей 20.07.2015 року ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_7 бути його представником в усіх компетентних органах по питанню розпорядження (продаж, обмін, зняття з обліку) належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , виданого ВРЕВ-4 УДАІ в м. Києві 14.10.2008 року, а саме: автомобілем «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 .

На підставі договору комісії №934443 від 01.10.2015 року ОСОБА_7 діючи в інтересах ОСОБА_6 передала у власність автомобіль «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі якого останньому було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 та автомобілю присвоєно державний номерний знак НОМЕР_9 .

Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу 21.01.2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 (ІПН: НОМЕР_4 ) було укладено договір купівлі-продажу №1243/16/137 автомобіля «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , на підставі якого останньому було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 та автомобілю присвоєно державний номерний знак НОМЕР_3 .

Відповідно до Висновку експерта №960/тдд від 02.08.2016 року рукописний запис « ОСОБА_6 » та підпис в графі «Підпис» на зворотній сторінці нотаріально посвідченої довіреності, зареєстрованої в реєстрі за №1-1724 від 20.07.2015 року, виконаний не ОСОБА_6 , а іншою особою.

Враховуючи викладене, слідчий вважає, що є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту майна, зокрема, те, що майно є предметом кримінального правопорушення та відповідає критеріям речового доказу, передбаченим ст. 98 КПК України, а тому з метою попередження можливого неправомірного відчуження автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , виникла необхідність у накладенні арешту на зазначений автомобіль.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Заслухавши слідчого, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на положення ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При цьому, згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
В судовому засіданні встановлено, що постановою заступника начальника слідчого відділення Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 від 13.04.2017 року, автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0008152 від 14.07.2016 року.

Згідно даних Реєстраційної картки ТЗ, автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , 22.01.2016 року зареєстровано за ОСОБА_5 .

Таким чином майно, на яке просить слідчий накласти арешт відповідає критеріям визначеним в статті 98 КПК України, а саме те, що майно є речовим доказом, та майном, щодо якого існує сукупність розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, що в сукупності слугує підставою для застосування обмежувальних заходів з метою уникнення приховування, перетворення чи знищення майна.
Тому, з урахуванням вказаних обставин, з метою забезпечення збереження речових доказів та для попередження можливого подальшого неправомірного відчуження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна.
Враховуючи викладене, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до висновку, що існує необхідність у накладенні арешту на майно, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 (ІПН: НОМЕР_4 ).

Ухвала про арешт майна підлягає виконанню негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1