ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/3383/16-к
Провадження № 1-в/210/5/17

"10" лютого 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника адміністрації КВК №80: ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

захисника засудженого, - адвоката: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2012 року за ст.187 ч.2 КК України, до покарання у вигляді 07 років позбавлення волі, з конфіскацією усього особисто йому належного майна, та який відбуває строк покарання у Криворізькій виправній колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№80), про зарахування в строк відбуття покарання період перебування у багатопрофільній лікарні при Дніпропетровській установі виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області (№4), та Київському слідчому ізоляторі управління ДПтС України в м. Києві та Київській області, згідно правил ст.72 ч.5 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 12 липня 2016 року надійшло вищевказане клопотання засудженого ОСОБА_5 , в якому останній просить суд зарахувати у строк його покарання, строк перебування у багатопрофільній лікарні при Дніпропетровській установі виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області (№4), та Київському слідчому ізоляторі управління ДПтС України в м. Києві та Київській області.

Присутні у судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його захисник, - адвокат ОСОБА_6 , кожен окремо надали пояснення по суті справи, підтримали клопотання у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у ньому, та просили суд його задовольнити.

Присутній у судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 заперечували вважаючи його необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник адміністрації колонії вирішення даного питання залишив на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи та надані до суду матеріали в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Так, 24 грудня 2015 року набрав чинності Закон України №838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)».

Згідно ст.72 ч.5 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до п.2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26 листопада 2015 року, цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок.

Відповідно до ст.539 ч.1 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

В роз`ясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо деяких питань зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання зазначено, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ст.9 ч.6 КПК України, має вирішуватись місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (ст.539 ч.2 п.2 КПК України).

Згідно пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання», цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.

Відповідно до вимог ст.72 ч.5 абз.4 КК України, у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2012 року за ст.187 ч.2 КК України, до покарання у вигляді 07 років позбавлення волі, з конфіскацією усього особисто йому належного майна (арк. особової справи №11-17).

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2013 року, вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2012 року, залишено без змін (арк. особової справи №21).

Як вбачається з вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2012 року, строк відбуття покарання ОСОБА_5 відраховується з дня затримання, а саме 14 березня 2012 року. Вирок набрав законної сили 16 квітня 2013 року.

Згідно статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» №3352-XII від 30 червня 1993 року, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Отже, попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.

З урахуванням викладеного можна зробити висновок, що зарахуванню підлягає лише час попереднього ув`язнення, до набрання чинності вироку суду.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 складає період з визначеної у вироку дати затримання особи до дня набрання вироком законної сили, а саме, - з 14 березня 2012 року по 16 квітня 2013 року включно.

При цьому, судом встановлено, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року, вже було розглянуто клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, та зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення за період з моменту затримання, а саме з 14 березня 2012 року по день набрання вироком законної сили, - 16 квітня 2013 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (арк. особової справи №27).

Щодо посилань засудженого ОСОБА_5 про необхідність зарахування у строк його покарання, строк перебування у багатопрофільній лікарні при Дніпропетровській установі виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області (№4), та Київському слідчому ізоляторі управління ДПтС України в м. Києві та Київській області, суд вважає за необхідне відмовити, виходячи із наступного.

Так, 12 грудня 2016 року судом до багатопрофільної лікарні при Дніпропетровській установі виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області (№4), та Київського слідчого ізолятору управління ДПтС України в м. Києві та Київській області, було зроблено відповідні запити з метою підтвердження факту перебування засудженого ОСОБА_5 у багатопрофільній лікарні при Дніпропетровській установі виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області (№4), та Київському слідчому ізоляторі управління ДПтС України в м. Києві та Київській області, та отримано наступні відповіді.

З відповіді начальника багатопрофільної лікарні при Дніпропетровській установі виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області (№4), - ОСОБА_7 №4/1-45 від 17 січня 2017 року, вбачається, що засуджений ОСОБА_5 перебував у багатопрофільній лікарні при Дніпропетровській установі виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області (№4), в наступні періоди:

- з 09 жовтня 2014 року по 08 листопада 2014 року;

- з 29 січня 2015 року по 18 лютого 2015 року;

- з 19 травня 2015 року по 18 червня 2015 року;

- з 09 листопада 2015 року по 08 грудня 2015 року.

З відповіді першого заступника начальника Київського слідчого ізолятору управління ДПтС України в м. Києві та Київській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_8 та начальника ВКВСР підполковника внутрішньої служби ОСОБА_9 №08-28346 від 26 грудня 2016 року, вбачається, що засуджений ОСОБА_5 утримувався в Київському слідчому ізоляторі управління ДПтС України в м. Києві та Київській області, з 26 жовтня 2013 року по 04 грудня 2013 року. 26 жовтня 2013 року плановою залізничною вартою прибув з Криворізької виправної колонії №80 Дніпропетровської області на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 жовтня 2013 року, для касаційного розгляду кримінального провадження. 04 грудня 2013 року плановою залізничною вартою був направлений для відбування покарання до Криворізької виправної колонії №80 Дніпропетровської області.

Однак, вказані вище періоди перебування ОСОБА_5 у багатопрофільній лікарні при Дніпропетровській установі виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області (№4), та Київському слідчому ізоляторі управління ДПтС України в м. Києві та Київській області, зарахуванню у строк відбуття покарання не підлягають, оскільки є такими, що мали місце після набрання законної сили вироком суду, за яким ОСОБА_5 відбуває покарання, та останній на той час вже мав статус засудженої особи, тобто час перебування засудженого ОСОБА_5 у багатопрофільній лікарні при Дніпропетровській установі виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області (№4), та Київському слідчому ізоляторі управління ДПтС України в м. Києві та Київській області під час відбування покарання у виді позбавлення волі згідно положень ст.540 ч.1 КПК України є терміном, який зараховується у строк позбавлення волі, а період перебування ОСОБА_5 у слідчому ізоляторі при розгляді касаційної скарги, не підлягає зарахуванню, оскільки зарахування даного періоду часу не передбачено положеннями ст.72 КК України.

За таких обставин суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 , про зарахування строку його перебування у багатопрофільній лікарні при Дніпропетровській установі виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області (№4), та Київському слідчому ізоляторі управління ДПтС України в м. Києві та Київській області, в строк відбування покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2012 року, є таким, що не підлягає задоволенню та зарахуванню згідно правил, передбачених ст.72 ч.5 КК України (у редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року) та Закону України «Про попереднє ув`язнення», оскільки знаходження засудженого ОСОБА_5 у багатопрофільній лікарні при Дніпропетровській установі виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області (№4), та Київському слідчому ізоляторі управління ДПтС України в м. Києві та Київській області, відбувалося не в період попереднього ув`язнення, а під час відбування покарання, і тому цей час знаходження згідно ст.540 КПК України, зараховується у строк позбавлення волі, а період перебування ОСОБА_5 у слідчому ізоляторі при розгляді касаційної скарги, не підлягає зарахуванню, оскільки зарахування даного періоду часу не передбачено положеннями ст.72 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ст.72 КК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2012 року за ст.187 ч.2 КК України, до покарання у вигляді 07 років позбавлення волі, з конфіскацією усього особисто йому належного майна, та який відбуває строк покарання у Криворізькій виправній колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№80), про зарахування в строк відбуття покарання період перебування у багатопрофільній лікарні при Дніпропетровській установі виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області (№4), та Київському слідчому ізоляторі управління ДПтС України в м. Києві та Київській області, згідно правил ст.72 ч.5 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 07 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а для особи, яка утримається під вартою, з моменту вручення копії ухвали суду.

Суддя: ОСОБА_1