Справа № 165/1415/16-к Провадження №11-кп/773/111/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000248 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 11 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з професійно-технічною освітою, неодружений, непрацюючий, раніше судимий вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 24 січня 2013 року за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі, звільнений 18 червня 2015 року по відбуттю покарання,

засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.186 КК України на 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 (чотирьох) років чотирьох місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з моменту його затримання 02 червня 2016 року, зарахувавши відповідно до частини 5 ст.72 КК України, в строк відбуття покарання період перебування його під вартою з 02 червня 2016 року по день вступу вироку в законну силу включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Вироком вирішено долю речових доказів, судових витрат та цивільний позов.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд,
ВСТАНОВИВ:
Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_8 в період часу з 25 січня по 01 березня 2016 року, керуючись прямим умислом, корисливим мотивом, з метою протиправного заволодіння чужим майном, проник у гаражне приміщення № НОМЕР_1 гаражного масиву «Ветеран» м. Нововолинська, звідки таємно, повторно викрав майно належне потерпілому ОСОБА_10 , завдавши останньому матеріальну шкоду на суму 10 300 гривень.
Крім того, в період з 29.02.2016 року до 01.03.2016 року, ОСОБА_8 , керуючись прямим умислом, корисливим мотивом, з метою протиправного заволодіння чужим майном, проник на огороджену територію дачного будинку АДРЕСА_2 , де викрав майно належне потерпілому ОСОБА_11 , завдавши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 830 гривень.
06.03.2016 року, біля 18.00 год., ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом, направленим на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно, проник, шляхом вільного доступу на огороджену територію приватного будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_12 , завдавши останньому матеріальну шкоду на суму 398,67 гривень.
В період часу з 08 травня 2016 року по 16 травня 2016 року, ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом, направленим на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно, проник у гаражне приміщення № НОМЕР_2 гаражного масиву «Заозерний» м. Нововолинська, звідки таємно, повторно, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_13 , завдавши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 7175 гривень.
16.05.2016 року біля 15 години, ОСОБА_8 керуючись корисливим мотивом, направленим на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно, проник в приміщення гаража № НОМЕР_3 гаражного масиву «Ветеран» м. Нововолинська, звідки таємно, повторно, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_14 , завдавши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 2700 гривень.
Він же, 24.05.2016 року близько 12.30 год., керуючись прямим умислом, корисливим мотивом, та метою протиправного заволодіння чужим майном, перебуваючи в приміщенні магазину «Бульвар» по бульвару Шевченка, 10 м. Нововолинська, намагався таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрасти фотоапарат, однак був помічений працівником магазину, незважаючи на це, ОСОБА_8 продовжив свої злочинні дії, та зник з місця події, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 3500 гривень.
Крім того, 23.05.2016 року, близько 19 год. ОСОБА_8 , керуючись прямим умислом, корисливим мотивом, з метою протиправного заволодіння чужим майном, перебуваючи поблизу будинку по вул. Піонерській, 6 м. Нововолинська, відкрито, повторно, шляхом ривка, з шиї гр. ОСОБА_16 викрав золотий хрестик, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1380 гривень.
25.05.2016 року біля 18 години ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом, направленим на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, викрав велосипед належний потерпілій ОСОБА_17 , завдавши останній матеріальну шкоду на загальну суму 2500 гривень.
Крім того, 27.05.2016 року, близько 10.00 год., ОСОБА_8 , керуючись прямим умислом, корисливим мотивом, з метою протиправного заволодіння чужим майном, перебуваючи поблизу будинку №1 по вул. Гагаріна м. Нововолинська, відкрито, шляхом ривка, з шиї гр. ОСОБА_18 , повторно викрав золотий ланцюжок з кулоном, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 12880 гривень.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи доведеності вини та кваліфікацію своїх дій, вважає вирок суду в частині призначеного покарання надто суворим. Посилається на те, що судом не враховано пом`якшуючу покарання обставину активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність у справі обтяжуючих покарання обставин. Обвинувачений в апеляційній скарзі зазначає, що вину у вчиненому він визнав повністю, щиро розкаявся, є особою молодого віку. Просить вирок суду першої інстанції змінити та остаточно призначити покарання 4 роки позбавлення волі. Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Встановлені судом фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та їх кваліфікація є правильною.

При цьому у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про призначення йому надто суворого покарання є безпідставними.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції урахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про його особу, а саме активне сприяння розкриттю злочину, що судом правильно віднесено до обставин, що пом`якшують покарання. Також враховано ту обставину, що потерпілі не наполягали на призначенні ОСОБА_8 суворого покарання, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Однак ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, вчинив нові злочини через незначний проміжок часу з моменту звільнення з місць позбавлення волі, не працює, не має постійного джерела доходу, збитків не відшкодував, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Врахувавши усі обставини по кримінальному провадженню, в тому числі й ті, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 суд, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції статтей, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, яке за розміром є ближче до мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.186 КК України.

Доводи обвинуваченого, які наведені в апеляційній скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення, у кримінальному провадженні не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПУ України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_19 залишити без задоволення, а вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 11 листопада 2016 року відносно нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді