Справа № 646/8/17
№ провадження 1-кс/646/2418/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.06.17 року м.Харків
Слідчий суддя Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0005858 від 10.12.2014,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою, в якій просив скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 25.04.2017 про закриття кримінального провадження № 0005858 від 10.12.2014 року.

Свою заяву обґрунтував тим, що вказане рішення прийнято передчасно, без з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення, вчиненого суддею Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 і перевірки обставин спричинення суддею ОСОБА_5 майнової школи державі, в результаті виплати державою на виконання Європейського суду з прав людини ОСОБА_3 600 євро та безпосередньої шкоди ОСОБА_3 у розмірі 9970 доларів США, 2500 грн. та моральної шкоди.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив задовольнити.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, що, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи за скаргою та матеріали кримінального провадження №0005858, приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Харківської області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005858 від 10.12.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР на підставі ухвали судді Ленінського районного суду м. Харкова від 21.11.2016 року за заявою ОСОБА_3 .

В своїй заяві ОСОБА_3 зазначав про те, що він був незаконно засуджений за подіями, що мали місце в 1996-1997 роках, проте про правомірність його дій свідчить рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 16.05.1997 про стягнення з ОСОБА_6 на його користь боргу у сумі 18245 грн, що є еквівалентом 9970 доларів США та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Порушення його прав та незаконне його засудження підтверджується рішенням Європейського суду з прав людини, відповідно до якого з держави на користь ОСОБА_3 стягнуто в рахунок відшкодування моральної шкоди 600 євро (еквівалент на момент виплати склав 10200 грн.)

Вважає, що діями судді ОСОБА_5 заподіяно майнову шкоду бюджету України в розмірі 600 євро, а також майнову та моральну шкоду ОСОБА_3 яка, в тому числі, полягає у сумі неповернутого йому ОСОБА_6 боргу.

В матеріалах кримінального провадження міститься фотокопія рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 16.05.1997 про стягнення з ОСОБА_6 на його користь боргу у сумі 18245 грн, що є еквівалентом 9970 доларів США та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

В ході досудового слідства, зокрема, слідчим опитано у якості свідка ОСОБА_3 , а також суддю Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 , який відмовився на підставі ст. 63 Конституції України від дачі пояснень.

Також отримано процесуальні документи, з яких вбачається, що вироком Київського районного суду м. Харкова (головуючий суддя ОСОБА_5 ) від 04.02.2003 року ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України і йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України і встановленням іспитового строку 1 рік. У зв`язку із спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності від призначеного покарання ОСОБА_3 звільнено.

Вироком суду частково задоволено цивільні позови ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , визнано розписку займу грошових коштів, виконаних ОСОБА_9 безгрошовими, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі по 3000 грн. на користь кожного.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку суду, ОСОБА_10 на протязі з 1993 по 1997 рік незаконно вимагав грошові кошти у сім`ї ОСОБА_6 з застосуванням погроз насилля над потерпілими та близькими родичами, нараховував проценти, потім проценти на проценти на суми, які в борг фактично не передавав, із застосуванням погроз вимушував ОСОБА_8 писати розписки.

Потерпілими, відповідно вироку, були ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2003 ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22.05.2003 залишений без змін, апеляція ОСОБА_3 без задоволення.

Як вбачається з вказаних рішень, рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 16.05.1997 скасовано як незаконне президією Харківського обласного суду.

Ухвалою Верховного суду України від 02.12.2003 в задоволенні касаційних скарг ОСОБА_3 відмовлено.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 15.10.2009 у справі «Поліщук проти України» констатовано порушення п.1 ст. 6 Конвенції в частині надмірної тривалості розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_3 і зобов`язано державу сплатити ОСОБА_3 у національній валюті 600 євро відшкодування моральної шкоди.

В ході розгляду скарги ОСОБА_3 було встановлено, що справа перебувала у Київському районному суді м. Харкова з 02.09.1998.

28.05.2001 у справі було ухвалено вирок, яким ОСОБА_3 засуджено 5 років позбавлення волі умовно.

21.01.2002 апеляційним судом Харківської області скасовано вирок в частині визнання ОСОБА_3 винним у пошкодженні документів і закрив справу в ці частині у зв`язку з недоведеністю його вини. В частини вимагання вирок скасував і направив на новий розгляд.

04.02.2003 було ухвалено вище вказаний вирок .

Тобто, вказана кримінальна справа перебувала в провадженні не тільки судді ОСОБА_5 , який прийняв остаточне рішення 04.02.2003, а й в провадженні інших суддів. Доказів щодо службової недбалості, відповідальність за яку передбачена ч. 1 ст. 367 КК України, в ході досудового розслідування не встановлено.

На підставі отриманих в ході досудового розгляду доказів слідчий першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 25.04.2017 прийняв постанову про закриття на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінального провадження - за відсутності в діянні судді Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Слідчий суддя погоджується з таким рішенням.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, та залежно від того, як ці ознаки будуть співвідноситися з ознаками складу злочину, в даному випадку, передбаченого ст. 367 КК України, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Зі змісту ст.284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження закривається в силу наявності обставин, які його виключають, та чіткий перелік яких міститься в даній статті.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Згідно із ст.110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0005858 від 10.12.2014 за ч. 1 ст. 367 КК України, постанова слідчого Сльота від 25.04.2017, містить зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення кримінального процесуального Кодексу України.

Водночас, перевіряючи надані матеріали на предмет відповідності рішення про закриття кримінального провадження вимогам п. 2 ч. 1ст. 284 КПК України, слідчий суддя відзначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.

Аналізуючи дані досудового розслідування, слідчий суддя, з огляду на конструкцію диспозиції ч. 1 ст. 367 КК України, вважає доцільним зазначити, що описані заявником обставини щодо неналежного проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0005858 від 10.12.2014 не вказують на наявність складу злочину, передбачену ч. 1 ст. 367 КК України в діях судді ОСОБА_5 .. Неотроимання слідчим довідки на підтвердження виплати ОСОБА_3 600 євро на виконання рішення ЄС, не спростовує висновку слідчого про закриття кримінального провадження і не є підставою для задоволення скарги ОСОБА_3 .

Слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те, законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

За таких обставин посилання у скарзі на неповноту досудового розслідування, фактично як на єдину підставу для скасування оскаржуваного рішення, неспроможне.

До того ж доводи скарги ОСОБА_3 про неповноту та однобічность досудового розслідування зводяться до загальних формулювань і не містять переліку процесуальних дій, які б належало здійснити в ході досудового розслідування і які б могли вплинути на прийняття іншого рішення у даному кримінальному провадженні., окрім його закриття.

З матеріалів справи вбачається, що проведеним досудовим слідством не здобуто доказів щодо вчинення службової недбалості суддею Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 в ході судового розгляду кримінальної справи, за результатами розгляду якого ухвалено вирок, який набрав чинності.

Оцінивши вищезазначені обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи, висновок слідчого про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0005858 від 10.12.2014 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів після проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1