АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/4065/16-к Номер провадження 11-кп/786/315/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника НВК № 65 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Надержинщинською виправною колонією № 65, провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2016 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2012 року за ч. 2 ст. 121, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років;

відмовлено в задоволенні спільного подання Надержинщинської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області № 65 та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення, суддя вказав, що до ОСОБА_7 застосовувалось заохочення за активну участь у роботі самодіяльних організацій установи лише 1 раз протягом всього періоду відбування покарання 08.09.2016 року, тому ця обставина може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженої, проте не дає підстав вважати, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення і до неї може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернулась засуджена ОСОБА_7 .

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та звільнити її умовно-достроково від відбування покарання.

Вказує, що щиро кається у вчиненому злочині, повністю визнає свою вину. Працює з першого дня прибуття до установи виконання покарань, не допускає порушень трудової дисципліни, дотримується режиму утримання, намагається сумлінною працею довести своє виправлення.

Зазначає, що характеристики від 25.01.2015 року та 25.03.2016 року не відповідають дійсності. Так в характеристиці від 21.01.2016 року було зазначено, що вона стає на шлях виправлення, тоді як в характеристиці від 25.03.2016 року, не маючи стягнень та жодних зауважень, її характеризують з негативного боку. В характеристиці від 30.11.2016 року вона знов характеризується виключно позитивно.

Вважає, що своєю зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці, що підтверджується виконанням роботи на 100 відсотків, вона заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Планує після звільнення влаштуватися на роботу та приносити користь суспільству.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і вважав рішення суду законним і обґрунтованим, думку представника НВК № 65 ОСОБА_9 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженої, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженої, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженої, суд першої інстанції всебічно та об`єктивно дослідив дані про особу засудженої. Зокрема те, що ОСОБА_7 , відповідно до характеристик наявних в особовій справі, від 21.01.2015 року, 25.03.2016 року, характеризується виключно негативно. 21.01.2015 року комісією Надержинщинської виправної колонії № 65 постановлено не переводити ОСОБА_7 до дільниці соціальної реабілітації, яка твердо не стала на шлях виправлення. 25.03.2016 року комісією постановлено не подавати матеріали до суду на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки ОСОБА_7 не стала на шлях виправлення. Суд також врахував і позитивні зміни в поведінці засудженої, її характеристику від 30.11.2016 року, яка за своїм змістом позитивно характеризує ОСОБА_7 , наявність у неї заохочення за активну участь у роботі самодіяльних організацій установи.

Однак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заохочення засудженої за активну участь у роботі самодіяльних організацій установи свідчить лише про позитивні тенденції у поведінці засудженої, проте не дає підстав вважати, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення і до неї може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки при цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджена сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Так, засуджена ОСОБА_7 має одне стягнення від 08.04.2013 року у виді поміщення її до карцеру на 2 доби, яке погашено 10.10.2013 року, відповідно до характеристик від 21.01.2015 року та 25.03.2016 року, засуджена ОСОБА_7 не стає на шлях виправлення, за період відбування покарання характеризується негативно, до виконання своїх трудових обов`язків відноситься пасивно, приймає пасивну участь у суспільному житті колективу засуджених відділення, в роботі бібліотечної (літературної) самодіяльної секції та у програмах диференційованого виховного вплину на засуджених, не усвідомлює тяжкості скоєного злочину та винною себе не вважає.

В подальшому, 08.09.2016 року ОСОБА_7 отримала заохочення у виді подяки за активну участь у роботі самодіяльних організацій установи, відповідно до характеристики від 30 листопада 2016 року, засуджена ОСОБА_7 довела своє виправлення, до виконання своїх трудових обов`язків відноситься добре, поставлені завдання виконує завжди вчасно та правильно.

Такі позитивні зміни протягом короткого проміжку часу, в довгостроковій перспективі не можуть свідчити про доведеність того, що засуджена ОСОБА_7 своє сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, а лише свідчать про те, що вона стає на шлях виправлення, оскільки такий висновок має ґрунтуватися на повному та всебічному врахуванні поведінки та ставлення до праці засудженої протягом всього строку відбування покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2016 року про відмову в задоволенні спільного подання Надержинщинської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області № 65 та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4