У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідачаОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5 ,
розглянула в судовому засіданні 30 березня 2017 року в м. Києві кримінальне провадження № 0001532 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 11 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 .
Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 червня 2015 року
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця
АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 3 ст. 185 КК України (далі КК) на строк 3 роки, за ч. 2 ст. 289 КК - на строк 5 років з конфіскацією майна, за ч. 1 ст. 310 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, а на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна. На підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , судові рішення щодо яких у касаційному порядку не оскаржено.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у рівних долях на користь: ОСОБА_10 41 500 грн на відшкодування матеріальної шкоди; ОСОБА_11 - 84 500 матеріальної шкоди; ОСОБА_12 - 19 500 грн матеріальної шкоди; ОСОБА_13 - 59 500 грн матеріальної шкоди; ОСОБА_14 - 10 000 грн матеріальної шкоди та 15 000 грн моральної шкоди; ОСОБА_15 2 250 грн матеріальної шкоди та 10 000 грн моральної шкоди; ОСОБА_16 4 900 грн матеріальної шкоди та 500 грн моральної шкоди.
Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 11 квітня 2016 року зазначений вирок скасовано у частині призначеного покарання. Призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі: за ч. 3 ст. 185 КК на строк 3 роки, за ч. 2 ст. 289 КК із застосуванням ст. 69 КК - на строк 4 роки з конфіскацією майна, яке є його власністю, за ч. 1 ст. 310 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, а на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна, яке є його власністю.
ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він в період з 31 березня 2014 року по 14 липня 2014 року у м. Мелітополі за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , розподіливши між собою злочинні ролі, згідно яких в момент вчинення злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_9 повинні були спостерігати за навколишньою обстановкою, знаходитись у безпосередній близькості з місцем вчинення злочину та попередити інших учасників в разі наближення сторонніх осіб, а також надати іншу допомогу у разі необхідності, а ОСОБА_8 відчиняти замки гаражів, автомобілів та завести двигуни, вчинили 10 епізодів незаконного заволодіння транспортними засобами за наведених у вироку обставин, діючи у тому числі із проникненням у гаражі, незаконно заволоділи: автомобілем «Daewoo-Sens», що належить ОСОБА_10 , вартістю 42 000 грн; автомобілем «Daewoo-Sens», що належить ОСОБА_17 , вартістю 68 000 грн; автомобілем «Богдан 211010», що належить ОСОБА_18 , вартістю 80 020 грн; автомобілем ВАЗ 21102, що належить ОСОБА_11 , вартістю 85 000 грн, спричинивши потерпілій значну матеріальну шкоду; автомобілем ВАЗ 2111, що належить ОСОБА_13 , вартістю 60 000 грн; автомобілем ЗАЗ 1102, що належить ОСОБА_12 , вартістю 20 000 грн; автомобілем «Форд Фієста», що належить ОСОБА_19 , вартістю 133 845 грн ; автомобілем ВАЗ 2110, що належить ОСОБА_14 , вартістю 80 000 грн; автомобілем ЗАЗ 1102, що належить ОСОБА_20 , вартістю 20 000 грн; автомобілем «Лада 1118 Калина», що належить ОСОБА_15 , вартістю 59 041 грн.
Крім того, ОСОБА_7 14 липня 2014 року у м. Мелітополі за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проникли у гараж ОСОБА_16 , звідки таємно викрали майно вартістю 2 000 грн.
Також ОСОБА_7 в кінці травня 2014 року маючи злочинний умисел, направлений на незаконний посів та вирощування рослин коноплі, незаконно висадив на присадибній ділянці за місцем свого проживання рослини коноплі у кількості не менше 12 штук, які незаконно вирощував до виявлення під час обшуку працівниками міліції 22 липня 2014 року вищевказаних рослин вагою 4 000 г.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_21 посилається на суворість призначеного ОСОБА_7 покарання. Зазначає, що судом не належним чином враховано пом`якшуючі вину обставини та дані про особу засудженого: відсутність попередніх судимостей, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування матеріальної шкоди, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, позитивну характеристику за місцем проживання та місцем роботи, клопотання трудового колективу про взяття його на поруки. Просить змінити вирок та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим і просив залишити його без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочинів та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
Як видно з вироку суду першої інстанції, при призначенні покарання суд послався на пом`якшуючу обставину - щире каяття ОСОБА_7 та сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин та попередніх судимостей, а також на дані про особу ОСОБА_7 , який позитивно характеризується, працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину та вагітну дружину.
Однак, як вірно вказав в ухвалі апеляційний суд, вирішуючи питання про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції не навів у вироку переконливих мотивів для прийняття такого рішення та не зазначив, як саме враховані ним обставини впливають на недоцільність відбування обвинуваченим покарання.
Апеляційний суд, приймаючи рішення про призначення більш суворого покарання - без звільнення від його відбування з випробуванням, відповідно до вимог ст. 65 КК врахував належним чином усі обставини кримінального провадження, зокрема, те, що дії ОСОБА_7 у співучасті з ОСОБА_8 і ОСОБА_9 становили десять епізодів тяжких злочинів і були направлені проти власності, матеріальна шкода у повному обсязі не відшкодована. Крім того, ОСОБА_7 скоїв злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку.
Разом із тим, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження: щирого каяття, добровільного часткового відшкодування матеріальної шкоди, позитивних характеристик та наявності на утриманні двох малолітніх дітей, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що вищевказані обставини є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів і дають підстави для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 289 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки, яке є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Отже, підстав для скасування чи зміни вироку та задоволення касаційної скарги захисника не вбачається.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

Вирок Апеляційного суду Запорізької області від 11 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, касаційну скаргу захисника ОСОБА_21 без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3