Справа № 567/250/16-к .
У Х В А Л А

07.12.2016 рокум. Острог

Слідчий суддя Острозького районного суду

Рівненської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі Рівненської області скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого про визнання речових доказів та передачу їх на збереження від 15.08.2016 року та на дії місцевої прокуратури у кримінальному провадженні №0000588 від 20 серпня 2013 року,

встановив:
10.11.2016 року, представник ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_4 , звернувся з скаргою в Острозький районний суд Рівненської області на постанову слідчого СВ Острозького ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_7 про визнання речових доказів та передачу їх на збереження від 15.08.2016 року та на дії місцевої прокуратури у кримінальному провадженні №0000588 від 20.08.2013 року. Просить поновити строк звернення із даною скаргою та скасувати постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 15 серпня 2016 року.

Свою скаргу мотивує тим, що 15.08.2016 року слідчим СВ Острозького ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_7 винесено постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання. Згідно даної постанови автомобіль марки "SЕAN LEON" державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на даний час перебуває у ОСОБА_5 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Вважає постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 15.08.2016 року незаконною, небгрунтованою,та такою , що підлягає до скасування. Вважає, що висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення.

Вказує, що в постанові слідчого від 15.08.2016 року зазначено, що ОСОБА_8 стало відомо, що 31.05.2013 року, ОСОБА_9 перебуваючи в МРЕВ м. Рівне, використовуючи підроблену довіреність ВТЕ № 9345-81 від 28.05.2013 року, посвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_10 , від його імені на користь ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про право розпоряджатися автомобілем марки «SEAT LEON», згідно заяви №18812724 від 31.05.2013 року, від імені сина ОСОБА_11 , підробивши його підпис, зняла з обліку автомобіль марки «SEAT LEON».
01.06.2013 року, ОСОБА_9 придбала даний автомобіль у ОСОБА_11 по довідці-рахунку за 38 тис. гривень, після чого зареєструвала на своє ім`я.
Зазначає, що знаряддям вчинення злочину, передбаченого ст. 190 КК України, в розумінні статті 98 КПК України є довіреність ВТЕ №934581, від 28.05.2013 року, заява № 18812724 від 31.05.2013 року, від імені сина ОСОБА_11 , із його підробленим підписом, інші документи, що підтверджують незаконність переоформлення права власності на автомобіль, однак не автомобіль, який визнано речовим доказом. Крім того вважає, що автомобіль марки «SEAT LEON», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , не можна вважати речовим доказом, оскільки ОСОБА_5 він набутий не кримінально протиправним шляхом, а законним шляхом.
Вважає, що слідчим не враховано, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем автомобіля, який визнаний речовим доказом, оскільки кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Визнання автомобіля речовим доказом є перешкодою для ОСОБА_5 у використанні свого права позбавляє його неможливості у повному обсязі володіти, користуватися і розпоряджатися даним автомобілем, який він добросовісно придбав в ОСОБА_13 , яка також була добросовісним набувачем даного майна та не була суб`єктом кримінального провадження №0000588 від 20 серпня 2013 року. Також для ОСОБА_5 відомо, що до ОСОБА_13 добросовісними набувачами були інші особи, що не фігурують в кримінальному провадженні.

Окрім того зазначає, що дана постанова винесена після трьох років як відкрите кримінальне провадження, і ніхто протягом цього часу для органів досудового розслідування не перешкоджав оголосити його в розшук та після виявлення визнати речовим доказом.
Зазначає, що автомобіль був зареєстрований на інших добросовісних, набувачів. Вважає, що визнання речовим доказом автомобіля, що належить ОСОБА_5 , було зроблено без дотримання розумних строків визначених ст. 28 КПК України, оскільки під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.
У судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав, посилаючись на обставини викладені в скарзі. Просить постанову слідчого СВ Острозького ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_7 про визнання речових доказів та передачу їх на збереження скасувати. Крім того пояснив, що дана постанова була отримана ним 02.11.2016 року, і просить поновити строк звернення з даною скаргою.

У судовому засіданні прокурор скарги не визнала, вважає її необґрунтованою та просила у її задоволенні відмовити.

Вказує на те, що у відповідності до вимог ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Положення даної статті, як і глави 16 КПК України вцілому, поширюється виключно на майно, яке перебуває у власності чи користуванні особи, яка набула статусу «підозрюваного», а відповідно на інші випадки не поширюється.

Вважає, що дана скарга не може бути розглянута судом в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України, оскільки положення зазначеної норми поширюються на випадки, коли бездіяльність прокурора або слідчого полягає у невнесенні відомостей про криміналльне правпорушення до Єдиеного реєстру судових розслідувань, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно ст.169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк та у якій зазначений вичерпний перелік осіб, які вправі звернутися із такою скаргою, а саме - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, яким ОСОБА_5 не являється у кримінальному провадженні.

Вказує, що ухвалою слідчого судді від 15.08.2016 року накладено арешт на автомобіль, який належить ОСОБА_5 . Дана ухвала оскаржувалася в Апеляційний суд Рівненської області, і залишена без змін.
За вказаних обставин, вважає підстав для скасування постанови слідчого СВ Острозького ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_7 про визнання речових доказів та передачу їх на збереження від 15.08.2016 року у кримінальному провадженні немає.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, прокурора та дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора - бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
В судовому засіданні представником скаржика не наведено в чому саме полягалала бездіяльність прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій.
За постановою слідчого СВ Острозького ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_7 про визнання речових доказів та передачу їх на збереження

автомобіль марки «SEAT LEON», номер кузова НОМЕР_4 визнаний речовим доказом.
Посилання представника скаржника на те, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем і уз`язку з цим автомобіль не може бути речовим доказом є надуманими і безпідставними і такими, що не заслуговують на увагу в розумінні КПК України.
ОСОБА_5 не є володільцем тимчасово вилученого майна, за ч.1 ст.167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Ухвалою слідчого судді від 15.08.2016 року накладено арешт на автомобіль, який належить ОСОБА_5 і Апеляційним судом Рівненської області залишена ця ухвала залишена без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що слідчим СВ Острозького ВП ГУНП України в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000588 від 20 серпня 2013 року .

15 серпня 2016 року слідчим суддею Острозькогого районного суду за ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Острозького ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Острозького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури , про накладення арешту на автомобіль марки "STAN LEON" державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 належний ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 . Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 16.09.2016 року ця ухвала залишена без змін.

Відповідно до ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Порушуючи питання про поновлення строку скаржник зазначає, що відповідь прокуратурою ним була отримана лише 02.11.2016 року, що є підставою для його поновлення. Скаржником в судовому засіданні не надано жодного доказу на підтвердження вимоги поновлення строку звернення з даною скаргою на постанову слідчого про які він зазначав у скарзі.

За таких обставин, перевіривши матеріали скарги та дослідивши надані матеріали, заслухавши думку представника скаржника, прокурора, суд вважає, що представником ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_4 не доведені в скарзі підстави для скасування постанови в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК, згідно з вимогами 167 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167,169, 303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

у задоволенні скарги представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого про визнання речових доказів та передачу їх на збереження від 15.08.2016 року та на дії місцевої прокуратури у кримінальному провадженні №0000588 - відмовити .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1