Справа № 339/161/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2017 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості та реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000238 від 29 квітня 2017 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, освіта середня, неодруженого, не працюючого, на утриманні одна малолітня дитина, у відповідності до ст. 89 КК України не судимого:

у вчиненні злочину передбаченого ст.198 КК України,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 заздалегідь необіцяно збув майно, завідомо одержане злочинним шляхом, тобто скоїв злочин передбачений ст.198 КК України.
Злочин вчинив при таких обставинах
ОСОБА_6 21 березня 2017 близько 23.00 год., шляхом перестрибування через огорожу, проник на територію господарства ОСОБА_7 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав тридцять два дерева породи «Туя» по ціні 70 гривень, загальною вартістю 2 240 грн., які перекинув через паркан та поскладав біля нього на узбіччі вулиці Черешнівського в м.Болехів.

Маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном, ОСОБА_8 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, 21.03.2017 близько 23.30 год. із місця події пішов в центральну частину м. Болехів, де замовив автомобіль «таксі», та поїхав до товариша ОСОБА_4 , якого попросив про допомогу та з яким автомобілем «таксі» приїхали на вул. Черешнівського в м. Болехів, де ОСОБА_9 попередньо залишив викрадені дерева породи «Туя». Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_4 про попередньо вчинену крадіжку та попросив про допомогу у завантаженні дерев в автомобіль та подальший їх продаж, на що останній погодився.

Після цього, ОСОБА_10 знаючи про протиправні дії ОСОБА_6 щодо незаконного заволодіння деревами породи «Туя», реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут майна, одержаного злочинним шляхом, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що це майно, здобуте злочинним шляхом, спільно із ОСОБА_6 завантажили викрадені останнім дерева в автомобіль «таксі» та перевезли їх на АДРЕСА_3 , де продали ОСОБА_11 за гроші в сумі 900 грн.,

В ході огляду встановлено, що майно а саме 32 дерева породи «Туя», здобуте злочинним шляхом ОСОБА_6 незаконно збув ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_10 умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що майно, здобуте злочинним шляхом, незаконно його збув.
Вказані дії ОСОБА_12 органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ст.198 КК України як заздалегідь не обіцяне придбання або отримання, зберігання чи збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.
Між прокурором Долинського відділення Калуської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000238 від 29 квітня 2017 року та підозрюваним ОСОБА_10 13 травня 2017 року була укладена угода про визнання винуватості. Дана угода складена в присутності захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 (а.с.6-8)
Згідно даної угоди ОСОБА_10 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст.198 КК України в обсязі пред`явленого обвинувачення. Також вказаною угодою сторони узгодили покарання підозрюваному з застосуванням ч.1 ст. 69 КК України та дійшли згоди призначити ОСОБА_4 перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті ст. 198 КК України у вигляді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 1 700 грн.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.198 КК Українив повному обсязі, щиро розкаявся, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування.
Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити підзахисному узгоджене в угоді покарання.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.
Згідно п.1 ч. 3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.468 - 475 КПК України.
Відповідно до правил ст.468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Так злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , та у якому останній беззастережно визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом роз`яснено та з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом сторонам роз`яснено, що відповідно до ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрованим, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Судом роз`яснено обвинуваченому та прокурору що у відповідності до ч.3 ст.424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:

1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі нероз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

3) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 є особою, у відповідності до ст.89 КК України не судимою, щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв його розкриттю, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває (а.с.20-23).
Суд визнає, що пом`якшуючими обставинами є визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, що є підставою для застосування положень ч.1 ст.69 КК України.
Також судом встановлено, що умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права та інтереси сторін, або інших осіб, укладення угоди було добровільним, відсутні підстави вважати, що підозрюваний не виконає взяті на себе зобов`язання та фактичні обставини для визнання своєї винуватості, а тому угода підлягає затвердженню судом.

Обвинуваченому запобіжний захід під час досудового розслідування не обирався. Клопотань про обрання запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу від учасників процесу не поступило.
Речових доказів у справі не має.
Цивільний позов по справі не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.318, 373-377 КПК України, суд,
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 травня 2017 року між прокурором Долинського відділення Калуської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 про визнання винуватості.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.198 КК України та призначити йому узгоджене з прокурором покарання з застосуванням ч.1 ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 1 700 (одна тисяча сімсот) грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1