ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.04.2017 Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді- ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву засудженого ОСОБА_5 про скасування обмеження у праві виїзду з України суд, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 звернувся в суд з заявою про скасування обмеження у праві виїзду з України.

Заяву мотивує тим,що постановою прокурора м.Львова від 31 травня 2012 року йому заборонено виїжджати за межі України до закінчення досудового слідства у кримінальній справі. Вироком Личаківського районного суду м.Львова від 04 квітня 2016 року його засуджено за ч.3 ст.27 ч.2 ст.186 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням терміном на 3 (три) роки. Вирок суду не оскаржувався та вступив в законну силу. Тому просить скасувати обмеження у його праві виїзду за межі України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заяву підтримали, просили таку задоволити.

Прокурор проти задоволення заяви не заперечив.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора,який проти задоволення заяви не заперечив засудженого ОСОБА_5 та його захисника, які заяву підтримали, суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень.
В судовому засіданні встановлено,що постановою прокурора м.Львова від 31 травня 2012 року ОСОБА_5 заборонено виїжджати за межі України до закінчення досудового слідства у кримінальній справі.

Вироком Личаківського районного суду м.Львова від 04 квітня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.27 ч.2 ст.186 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням терміном на 3 (три) роки за умов не вчинення нового злочину і виконання покладених на нього зобов`язань протягом визначеного іспитового строку.Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_5 протягом строку випробування не виїжджати за межі України на постійне місце поживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції.

Згідно з ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Відтак з врахуванням наведених мотивів суд приходить до висновку про те,що заява про скасування обмеження у праві виїзду з України до задоволення не підлягає, оскільки ОСОБА_5 засуджено до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробуванням терміном на 3 (три) роки за умов не вчинення нового злочину і виконання покладених на нього зобов`язань протягом визначеного іспитового строку. Оскільки визначений судом іспитовий строк триває, тому заява ОСОБА_5 про скасування обмеження у праві виїзду з України є передчасною, та в задоволенні такої суд відмовляє.

Керуючись ст. 409,411 КПК України (в редакції 1960 року), ст.165 КВК України, ст.6, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну»,
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_5 про скасування обмеження у праві виїзду з України відмовити.
Суддя: ОСОБА_1