11-кп/775/90/2017(м)
266/1651/16-к

11-кп/775/90/2017(м)
266/1651/16-к
Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.366 ч.1, 191 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

іменем У к р а ї н и
10 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, маюча вищу освіту, працююча лікарем в Маріупольській міській лікарні №9, раніше не судима зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаюча за адресою: АДРЕСА_2 , -
визнана не винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст 366 ч.1, 191 ч.2 КК України та виправдана у зв`язку з недоведеністю наявності в її діях складу даних кримінальних правопорушень.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень при наступних обставинах. Відповідно до п.1.2 Статуту КЗ ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя», власником центру є територіальна громада м. Маріуполя, згідно з пунктом 6.2, поточне керівництво діяльності центру здійснює головний лікар, у відповідності до п. 6.4, головний лікар центру розпоряджається коштами та майном в відповідності до законодавства та цього Статуту, згідно з п. 6.7, головний лікар «Центру» несе персональну відповідальність за додержання порядку ведення і достовірність обліку та статистичної звітності у встановленому законодавством порядку, в відповідності до п. 8.3.1 джерелом формування майна «Центру» є кошти міського бюджету, згідно з п. 9.7, джерелом коштів на оплату праці працівників центру є кошти міського бюджету.
Згідно контракту від 15.04.2013, укладеного між Маріупольською міською радою в особі міського голови та ОСОБА_8 , останню призначено на посаду головного лікаря КЗ ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 М.Маріуполя» (надалі «Центр»), розташованого в м. Маріуполі Донецької області, по пр. Нахімова, 35, яка за своєю організаційно-правовою формою господарювання, є комунальним закладом.
В відповідності до вищезазначеного контракту, на головного лікаря КЗ ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя» ОСОБА_8 покладено наступні функції, права та обов`язки:
1.Згідно з п. 2.1, керівник здійснює поточне (оперативне) управління «Центром», організовує виробничо-господарську діяльність, забезпечує виконання завдань «Центру», передбачених діючим законодавством України, Статутом та цим контрактом;
2.В відповідності до п.2.2, керівник виконує такі постійні функції і обов`язки з організації і забезпечення діяльності «Центру»:
*збереження і ефективне використання закріпленого за «Центром» майна;
*забезпечення виконання показників ефективності використання закріпленого за «Центром» майна;
*юридичне, економічне, бухгалтерське та інформаційне забезпечення діяльності «Центру»;
*своєчасну виплату заробітної платні працівникам «Центру», а також своєчасні відрахування до державного бюджету, Пенсійного фонду та інших соціальних фондів;
*виконання інших функцій (обов`язків, робіт) з організації та забезпечення діяльності «Центру», що випливають із діючого законодавства України, інших документів, включаючи Кваліфікаційний довідник посад керівників, фахівців та службовців.
3.Згідно з п. 3.1, керівник самостійно вирішує усі питання діяльності «Центру», за винятком питань, що за статутом «Центру» належать до відання Міської ради та трудового колективу.
4.В відповідності до п.3.2, «Керівник»:
*діє без довіреності від імені «Центру», представляє його інтереси у всіх вітчизняних та іноземних підприємствах, установах і організаціях;
*розпоряджається майном «Центру» у межах, передбачених Статутом «Центру», рішеннями міської ради, її виконавчого комітету, чинним законодавством України;
*користується правом розпорядження коштами «Центру»;
*укладає з працівниками «Центру» трудові договори (угоди);
*у межах своєї компетенції видає накази та дає вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників «Центру», тобто згідно положень ч. З ст. 18 КК України, ОСОБА_8 є службовою особою, яка постійно обіймає посаду в установі комунальної форми власності, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій.
Згідно облікової політики комунального закладу Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя», для ведення бухгалтерського обліку застосовуються уніфіковані форми первинних документів і облікових регістрів, в тому числі табелі використання обліку робочого часу єдиної форми № П-5, затверджені наказом Міністерства статистики України № 489 від 05.12.2008, які є первинною обліковою документацією зі статистики праці та основним документом, що застосовується для обліку використання робочого часу всіх категорій працівників, контролю додержання працівниками встановленого режиму робочого часу, отримання даних про відпрацьований час, розрахунку заробітної плати, а також складання статистичної звітності з праці.
В відповідності до вищезазначеної форми № П-5, табель є первинним та основним документом, до якого вносяться відомості про відпрацьований час, надурочні години, запізнення та неявки на роботу, на підставі якого в комунальному закладі Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя» здійснюється нарахування та виплата заробітної плати, тобто табель обліку використання робочого часу є офіційним документом, який надає право на отримання заробітної плати працівникам медичного закладу.
Наказом головного лікаря комунального закладу Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя» № 13/к від 20.02.2014, ОСОБА_10 призначено на посаду сторожа в цьому медичному закладі у період з 02.06.2014 по 30.11.2014, він не виконував та не міг виконувати покладені на нього функціональні обов`язки згідно графіку роботи та правил внутрішнього трудового розпорядку медичного закладу, оскільки згідно відомостей ІНФОРМАЦІЯ_2 , в цей період часу останній перебував за межами України, та як встановлено слідством, працював в якості моряка.
Крім того, наказом головного лікаря комунального закладу Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя» № 2/к від 03.01.2012, ОСОБА_11 призначено на посаду молодшої медичної сестри, проте остання в період з 01.01.2014 по 07.12.2015 на роботі не перебувала та відповідно її не виконувала, оскільки ОСОБА_11 з вказаного періоду часу вважала себе звільненою з медичного закладу за власним бажанням.
Відповідно до Кодексу законів про працю України, робочим часом вважається період, коли працівник відповідно до укладеного трудового договору та правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства виконує покладені на нього трудові обов`язки. Проте, сестрою господаркою КЗ ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя» ОСОБА_12 , відносно якої матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, всупереч своїх посадових обов`язків, на яку покладено обов`язок складати раціональні графіки роботи молодшого медичного персоналу, внесла завідомо неправдиві відомості до офіційних документів про кількість відпрацьованих годин сторожем ОСОБА_13 - табелів обліку використання робочого часу за червень 2014, липень 2014, серпень 2014, вересень 2014, жовтень 2014 та листопад 2014 року, а медичною сестрою цього ж медичного закладу ОСОБА_14 , відносно якої також виділено матеріали досудового розслідування в окреме провадження, за аналогічних обставин та мотивів збереження робочого місця за певним працівником, внесено завідомо неправдиві відомості до офіційних документів про кількість відпрацьованих годин молодшою медичною сестрою ОСОБА_11 - табелів обліку використання робочого часу за січень 2014, лютий 2014, березень 2014, квітень 2014, травень 2014, червень 2014, липень 2014, серпень 2014, вересень жовтень 2014, листопад 2014, грудень 2014, січень 2015, лютий 2015, березень 2015, квітень 2015, травень 2015, червень 2015, липень 2015, серпень 2015, вересень 2015, жовтень листопад 2015, які в подальшому щомісячно ОСОБА_12 та ОСОБА_15 надавали головному лікарю КЗ ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя» для перевірки достовірності обліку робочого часу підлеглих працівників та їх затвердження.
Будучи головним лікарем Комунального закладу Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя», перебуваючи у своєму службовому кабінеті, розташованому в адміністративній будівлі цієї медичної установи, розташованої в м.Маріуполі Донецької області, пр.Нахімова, 35, будучи службовою особою, на яку згідно контракту покладено виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій, щомісячно в період часу з червня 2014 року по листопад 2014 року включно (більш точні дати та час під час досудового розслідування не встановлені), діючи умисно, з єдиним умислом, достовірно знаючи про відсутність на роботі в період з 02 червня 2014 року по 30 листопада 2014 року сторожа цього медичного закладу ОСОБА_13 , переслідуючи мету збереження за останнім робочого місця, ОСОБА_8 , всупереч своїх посадових обов`язків склала завідомо неправдиві офіційні документи табелі використання обліку робочого часу, що виразилось в їх перевірці та затвердженні своїм особистим підписом, до яких за вказаних обставин ОСОБА_12 було внесено завідомо неправдиві відомості щодо тривалості робочого часу ОСОБА_13 :
-в червні 2014 року у кількості 226,5 годин,
-в липні 2014 року у кількості 276 годин;
-в серпні 2014 року у кількості 240 годин;
-в вересні 2014 року - у кількості 264 годин;
-в жовтні 2014 року у кількості 276 годин;
-в листопаді 2014 року у кількості 240 годин,
тим самим після затвердження цих табелів діями ОСОБА_8 , як головного лікаря, їм надано статус офіційних документів, оскільки їх в подальшому використано бухгалтерією для нарахування і виплати ОСОБА_13 заробітної плати, при чому ОСОБА_8 , будучи посадовою особою, яка згідно Статуту несе персональну відповідальність за додержання порядку ведення і достовірність обліку та статистичної звітності, не ініціювала відносно ОСОБА_13 заходів дисциплінарного та іншого характеру, передбачених КЗпП України та контрактом.
Крім того, головний лікар Комунального закладу Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 м. Маріуполя» ОСОБА_8 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, розташованому в адміністративній будівлі цієї медичної установи, розташованої в м.Маріуполі Донецької області, пр.Нахімова, 35, будучи службовою особою, на яку згідно контракту покладено виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій, щомісячно в період часу з червня 2014 року по листопад 2015 року включно (більш точні дати та час під час досудового розслідування не встановлені), діючи умисно, з єдиним умислом, достовірно знаючи про відсутність на роботі в період з 01.01.2014 року по 07.12.2015 року молодшої медичної сестри цього медичного закладу ОСОБА_11 , переслідуючи мету збереження за останньою робочого місця, всупереч своїх посадових обов`язків, склала завідомо неправдиві офіційні документи табелі використання обліку робочого часу, що виразилось в їх перевірці та затвердженні своїм особистим підписом, до яких за вказаних обставин ОСОБА_16 було внесено завідомо неправдиві відомості щодо тривалості робочого часу ОСОБА_11 :
-в січні 2014 року у кількості 167 годин;
-в лютому 2014 року у кількості 160 годин;
-у березні 2014 року у кількості 159 годин;
-в квітні 2014 року у кількості 167 годин;
-в травні 2014 року у кількості 151 години;
-в червні 2014 року у кількості 151 години,
-в липні 2014 року у кількості 184 годин;
-в серпні 2014 року у кількості 160 годин;
-в вересні 2014 року - у кількості 176 годин;
-в жовтні 2014 року у кількості 184 годин;
-в листопаді 2014 року у кількості 160 годин,
-в грудні 2014 року 183 години;
-в січні 2015 року 159 годин;
-в лютому 2015 року 160 годин;
-в березні 2015 року 168 годин;
-в квітні 2015 року 167 годин;
-в травні 2015 року 143 години;
-в червні 2015 року 184 години;
-в липні 2015 року 184 години;
-в серпні 2015 року 160 годин;
-в вересні 2015 року 176 годин;
-в жовтні 2015 року 167 годин;
-в листопаді 2015 року 168 годин;
тим самим після затвердження цих табелів діями ОСОБА_8 , як головного лікаря, їм надано статус офіційних документів, оскільки їх в подальшому використано бухгалтерією для нарахування і виплати ОСОБА_11 заробітної плати, при чому, ОСОБА_8 , будучи посадовою особою, яка згідно Статуту несе персональну відповідальність за додержання порядку ведення і достовірність обліку та статистичної звітності, не ініціювала відносно ОСОБА_11 заходів дисциплінарного та іншого характеру, передбачених КЗпП України та контрактом.
Крім того, в кінці грудня 2013 року на початку січня 2014 року, більш точної дати та часу в ході досудового слідства не встановлено, головний лікар КЗ ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 м. Маріуполя ОСОБА_8 , знаходячись в службовому приміщенні вищезазначеного медичного закладу, розташованого за адресою: м.Маріуполь, пр.Нахімова, 35, при невстановлених в ході досудового слідства обставинах отримала доступ до банківської картки ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», виготовленої на ім`я підлеглого працівника ОСОБА_11 , на розрахунковий рахунок котрої здійснювалось нарахування заробітної плати від КЗ ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 м. Маріуполя», джерелом фінансування якого є Маріупольська міська рада. Після цього ОСОБА_8 , будучи службовою особою, на яку згідно контракту покладено виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій, достовірно знаючи про відсутність на роботі в період з 01.01.2014 року по 07.12.2015 року молодшої медичної сестри цього медичного закладу ОСОБА_11 , оскільки остання прийняла рішення про звільнення за власним бажанням в грудні 2013 року, всупереч своїх посадових обов`язків, за вищевказаних обставин затверджувала табелі обліку використання робочого часу своїм підписом з метою здійснення щомісячного нарахування заробітної плати на розрахунковий банківський рахунок ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_8 на протязі часу в період з січня 2014 року по листопад 2015 року включно, за допомогою наявної в неї банківської картки з отримання заробітної плати від КЗ ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 м. Маріуполя» на ім`я ОСОБА_11 , діючи умисно, з єдиним умислом, із корисливих спонукань, шляхом зловживання своїм службовим становищем, через мережу терміналів ПАТ «Перший Український міжнародний банк» та POS-термінали заволоділа грошовими коштами у виді заробітної плати ОСОБА_11 в загальній сумі 45 508, 97 гривень. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 державі в особі Маріупольської міської Ради завдано матеріальний збиток на вказану суму.
Вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 листопада 2016 р. ОСОБА_8 визнана не винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст 366 ч.1, 191 ч.2 КК України та виправдана у зв`язку з недоведеністю наявності в її діях складу даних кримінальних правопорушень.

Не погодившись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та призначити покарання за ст. 366 ч.1 КК України у вигляді 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки; за ст. 191 ч.2 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки. Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що судовий розгляд проводився з заміною секретаря судового засідання, при цьому учасникам процесу не було роз`яснено право відводу секретарю, з порушенням ст. 79 КПК України. Під час судового розгляду 14.09.2016 р. суд безпідставно оголосив перерву у судовому засіданні, тобто діяв з порушенням вимог ст. 322 КПК України. Відсутнє звукове відображення при оголошенні ухвали суду 19.05.2016 р. за результатами розгляду скарги захисника обвинуваченої щодо незаконних дій органу досудового розслідування під час обшуку в частині вилучення грошових коштів в іноземній валюті у обвинуваченої ОСОБА_8 . Прокурор вважає ці порушення істотними порушеннями вимог КПК України, що тягнуть за собою скасування вироку суду в порядку ст. 412 КПК України.

Прокурор зазначає, що судом не в повному обсязі, однобічно, в інтересах сторони захисту оцінено покази обвинуваченої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Вважає, що з аналізу показань зазначених осіб вбачається, що головному лікарю КЗ «ЦПМСД №4 м. Маріуполя» було достовірно відомо про відсутність на робочому місці протягом тривалого часу молодшої медичної сестри ОСОБА_11 , а також сторожа ОСОБА_13 а також те, що головний лікар незаконно, шляхом зловживання своїм службовим становищем заволоділа грошовими коштами у виді нарахованої заробітної плати ОСОБА_11 у період 2014 -2015 роки.

Висновки суду щодо виправдання ОСОБА_8 за ст. 366 ч.1 КК України прокурор вважає необґрунтованими. Вважає, що в діях обвинуваченої міститься об`єктивна сторона складу ст. 366 ч.1 КК України, яка полягає у перекрученні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища, а саме складанні неправдивого офіційного документа.

Вважає, що обвинуваченою здійснювалося виготовлення табелів, тобто офіційних документів за період з січня 2014 р. по листопад 2015 р. , які містили неправдиву інформацію щодо відпрацьованих годин ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , які насправді в той час в лікарні не працювали.

Не погоджується з висновками суду щодо відсутності в діях ОСОБА_8 суб`єктивної сторони складу злочину передбаченого ст. 366 ч.1 КК України у виді прямого умислу. Спростовує ці висновки суду свідченнями самої обвинуваченої, з яких виходить, що в травні-червні 2014 року зі слів ОСОБА_17 їй стало відомо, що ОСОБА_11 не ходить на роботу. Однак обвинуваченою не була перевірена ця інформація та не вжито заходів щодо звільнення ОСОБА_11 за прогули. Щодо ОСОБА_13 обвинувачена поясняла, що взагалі не знала працював останній сторожем чи ні.

Прокурор оскаржує і висновки суду щодо недоведеності вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.2 КК України, та відсутності в її діях цього складу злочину.

Посилається на покази обвинуваченої, з яких виходить, що вона усвідомлювала, що на банківську картку ОСОБА_11 нараховувалась заробітна плата з КЗ «ЦПМСД № 4 м. Маріуполя», затверджувала табелі обліку робочого часу протягом 2014-2015 років з неправдивими відомостями про відпрацьований ОСОБА_11 час, в результаті чого останній була нарахована заробітна плата, а потім незаконно заволоділа вказаними коштами та витрачала їх на власний розсуд.

Вважає безпідставним висновок суду про те, що грошові кошти у виді заробітної плати ОСОБА_11 були використані ОСОБА_8 на утримання адміністративної будівлі КЗ «ЦПМСД №4 м. Маріуполя», оскільки захистом не надано документального підтвердження придбання обвинуваченою будь-яких цінностей для медичного закладу у період 2014-2015 роки.

Покази завгоспа лікарні - свідка ОСОБА_20 прокурор вважає сумнівними тому, що свідок не зміг назвати суму отриманих від головного лікаря грошей на придбання матеріалів, які були придбані 2 роки тому, всі ремонтні роботи він виконував самостійно, хоча в його підпорядкуванні, як завгоспа є інші особи. Прокурор зауважує, що стороною захисту не надано суду документального підтвердження щодо періоду придбання будівельних матеріалів, їх вартості, продавця. Вважає висновок судової будівельно-технічної експертизи № 14-с, наданий стороною захисту недопустимим доказом оскільки він грунтується лише на показах обвинуваченої, яка є заінтересованою особою, для проведення експертного дослідження експерту не надано розрахункових документів на підтвердження придбання будівельних матеріалів.

Зауважує, що головним лікарем КЗ «ЦПМСД №4» ОСОБА_8 не було наведено в суді доказів на підтвердження проведення аналізу стану фінансового забезпечення лікарні у 2014 та 2015 роках, де відображено необхідність проведення невідкладних ремонтних робіт та забезпечення їх фінансування, не надано доказів планування ремонтно-будівельних робіт на вказані періоди, або обліку бухгалтерією лікарні будівельних матеріалів, які обвинувачена купувала сама.

У своїх запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачена ОСОБА_8 вказує що вирок суду є законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляцію прокурора без задоволення.

Провівши по кримінальному провадженню апеляційний розгляд у відповідності з вимогами ст..405 КПК України, заслухавши доповідача, прокурора, та представника потерпілого, які підтримали доводи апеляційної скарги, захисника та обвинувачену, які вважали, що апеляція задоволенню не підлягає, а вирок суду є законним, дослідивши письмові матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Відповідно до вимог ст.420 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що вказаних вимог кримінально-процесуального закону при ухваленні вироку щодо ОСОБА_8 суд не додержався в повній мірі.

Аналізуючи апеляційні твердження прокурора в частині неточностей, яких припустився суд, а саме не роз`яснення права відводу секретарю, порушення вимог ст. 322 КПК України щодо безперервності судового розгляду справи 14.09.2016 р. відсутності звукового відображення при оголошенні ухвали суду 19.05.2016 р. за результатами розгляду скарги захисника, яка міститься в матеріалах справи, то колегія суддів не вважає їх істотними порушеннями вимог КПК України з наслідками, передбаченими ст. 412 КПК України щодо обовязкового скасування судового рішення.

З оскаржуваного вироку суду вбачається, що обґрунтовуючи виправдання ОСОБА_8 за ст. 366 ч.1 КК України суд послався на те, що обвинуваченій не було достовірно відомо про відсутність на роботі в період з 02.06.2014 року по 30.11.2014 року сторожа цього медичного закладу ОСОБА_13 і молодшої медичної сестри цього закладу ОСОБА_11 в період з 01.01.2014 року по 07.12.2015 року, тому обвинувачення не довело належними та допустимими доказами, що ОСОБА_8 переслідуючи мету збереження за цими працівниками робочого місця, склала завідомо неправдиві офіційні документи - табелі обліку робочого часу, що виразилося в їх перевірці та затвердженні своїм особистим підписом.

Проте, такий висновок суду не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частиною 2 ст. 87 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав, коли суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов, отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження, порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит; отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

При наданні суду доказів у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 , порушень, передбачених ч. 2 ст. 87 КПК України, з боку сторони обвинувачення, не вбачається. З журналу судового засідання та з технічного засобу фіксування кримінального провадження вбачається, що відповідно до вимог ст. 358 КПК України в судовому засіданні в повному обсязі досліджені всі докази, надані стороною обвинувачення та захисту. Питання про їх недопустимість під час судового розгляду не обговорювалося. Тому висновок суду про недопустимість доказів, наданих обвинуваченням, колегія суддів вважає безпідставним.

Висновки суду в частині виправдання обвинуваченої ОСОБА_8 за ст. 366 ч.1 КК України колегія суддів вважає помилковими та необґрунтованими. Об`єктивна сторона службового підроблення полягає у перекрученні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища. Такий злочин виявляється тільки в активній поведінці службової особи, яка діє з прямим умислом і може бути вчинений однією з декількох альтернативних дій: а) внесення до документу неправдивих відомостей; б) інше підроблення документів; в) складання неправдивих документів; г) видача неправдивих документів.

Складання неправдивих документів - це повне виготовлення документу, який містить інформацію, що не відповідає дійсності. При цьому форма та реквізити документа відповідають необхідним вимогам. Видача неправдивих документів означає надання фізичним або юридичним особам такого документа, зміст якого цілком або частково не відповідає дійсності і який був складений або службовою особою, який його видала, або іншою службовою особою.

Судом досліджувалися речові докази по справі, зокрема табелі обліку робочого часу за період з січня 2014 року по листопад 2015 р., затверджені обвинуваченою, які є первинною обліковою документацією зі статистики праці та основним документом, що застосовується для обліку використання робочого часу всіх категорій працівників лікарні, отримання даних про відпрацьований час та розрахунку заробітної плати. Згідно форми № П-5, табель є первинним та основним документом, до якого вносяться відомості про відпрацьований час або неявку на роботу, на підставі якого в комунальному закладі Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя» здійснюється нарахування та виплата заробітної плати. Таким чином, табель обліку використання робочого часу є офіційним документом, який надає право на отримання заробітної плати працівникам медичного закладу.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду щодо відсутності в діях ОСОБА_8 суб`єктивної сторони у виді прямого умислу і не усвідомлення обвинуваченою того, що нею затверджуються табелі обліку робочого часу з неправдивими відомості відносно роботи ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , оскільки табелі складають та перевіряють табельники ОСОБА_12 , ОСОБА_21 та економіст.

Ці висновки суду спростовуються показами самої обвинуваченої, з яких виходить, що в травні-червні 2014 року зі слів старшої медичної сестри ОСОБА_17 їй стало відомо їй, що ОСОБА_11 періодично ходить на роботу. При цьому ніяких заходів для перевірки цієї інформації та звільнення ОСОБА_11 за прогули обвинувачена на вжила. Щодо ОСОБА_13 обвинувачена поясняла в суді, що взагалі не знала працював останній сторожем чи ні. Аналогічні за змістом пояснення щодо складання та затвердження табелів обліку робочого часу в лікарні, контролю за явкою на роботу ОСОБА_13 та ОСОБА_11 були дані свідками ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , яким судом у вироку взагалі не дано ніякої правової оцінки.

Не погоджується колегія суддів і з висновками, наведеними судом у вироку стовно пояснень свідка ОСОБА_11 , які визнані судом не конкретними та узагальненими, оскільки з пояснень ОСОБА_11 в суді вбачається, що вона припинила роботу в лікарні взимку 2013-2014 р., залишивши там заяву про звільнення та банківську картку, що підтверджує доводи обвинувачення.

За таких обставин колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора про те, що головним лікарем ОСОБА_8 табель обліку робочого часу перевірявся та затверджувався особистим підписом. Після затвердження (складання) табелів обліку робочого часу йому надавався статус офіційного документу, який в подальшому передавався (видавався) до бухгалтерії підприємства для нарахування заробітної плати працівникам. Ці обставини підтверджується свідченнями головного бухгалтеру КЗ «ЦПМСД № 4» ОСОБА_24 стосовно порядку нарахування та виплати заробітної плати в лікарні, речовими доказами, зокрема табелями обліку робочого часу та письмовими доказами, дослідженими судом у повному обсязі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що в діях ОСОБА_8 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 ч.1 КК України, що виявилося у складанні завідомо неправдивих офіційних документів.

Аналізуючи апеляційні вимоги прокурора про доведеність вини обвинуваченої за ст. 191 ч 2 КК України у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Диспозицією ст. 191 ч.2 КК України передбачено відповідальність за три форми вчинення злочину - привласнення, розтрату або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем. Зважаючи на положення п. 23 Постанови пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» вони характеризуються умисним протиправним і безоплатним оберненням чужого майна на свою користь чи на користь іншої особи. Заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем полягає в незаконному оберненні майна на свою користь або не користь інших осіб з використанням службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби.

Виходячи з досліджених доказів: статуту КЗ ММР «ЦПМСД №4 м.Маріуполя», наказу про облікову політику КЗ ММР «ЦПМСД №4», контракту, укладеного між Маріупольською міською радою та ОСОБА_8 , обвинувачена має статусу службової особи, їй інкримінується заподіяння збитків державі на суму 45508,97 грн.

За результати розгляду справи суд визнав розмір збитків, заподіяних обвинуваченою державі недоведеним стороною обвинувачення, з чим погоджується і колегія суддів. Обвинувачення у цій частині суперечить висновку судової економічної експертизи №9 від 12.02.2016 року, згідно якого що молодшій медичній сестрі КЗ ММР «ЦПМСД №4» ОСОБА_11 в період з січня 2014 року по грудень 2015 року нарахована заробітна плата у загальній сумі 45 508,97 гривень. з урахуванням єдиного соціальний внесоку. З карткового рахунку ОСОБА_11 через банкомати ПАТ «Перший Український міжнародний банк» в період з 07 вересня 2014 року по 29 листопада 2015 року знято грошові кошти в сумі 14 825,14 грн, що суперечить висунутому ОСОБА_8 обвинуваченню.

Колегія суддів погоджується і з висновкими суду в частині того, що обвинуваченням не доведено корисливих спонукань в діяннях обвинуваченої, тобто у заволодінні або безоплатному оберненні ОСОБА_8 чужих грошових коштів на свою користь з використанням службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби.

Такий висновок суду, на думку колегії суддів, грунтується на досліджених судом доказах. Зокрема, поясненнях обвинуваченої в частині того, що частина грошових коштів була витрачена нею саме для проведення ремонтних робіт в керованому нею закладі, об`єктивно підтверджується відповіддю головного бухгалтера КЗ ММР «ЦПМСД №4 м.Маріуполя», з якої вбачається, що проведені у 2014-2015 роках ремонтні роботи з коштів комунального закладу не фінансувалися, та висновком судової будівельно-технічної експертизи №14-с від 08 серпня 2016 року, згідно якого середньоринкова вартість будівельних матеріалів, витрачених на виконання робіт в приміщенні ЦПМСД №4 за адресою: м.Маріуполь, пр.Нахімова, 35, становить 37 493,60 грн. Середньоринкова вартість будівельних матеріалів, придбаних в жовтн і-листопаді 2015 року, які зберігаються на складі установи, становить 3093,70 грн. Зазначений висновок експерта узгоджується із показаннями допитаного судом свідка ОСОБА_20 , який надав детальні пояснення щодо придбання будівельних матеріалів та виконання ним певних ремонтних робіт в приміщенні ЦПМСД №4 у 2014-2015 роках. Такий висновок був відкритий стороні обвинувачення у встановленому ст.290 КПК України порядку, не спростований стороною обвинувачення, а тому сприймається судом як належний та допустимий.

Апеляційні твердження прокурора про те, що висновок судової будівельно-технічної експертизи №14-с від 08 серпня 2016 року, наданих захистом, не носить конкретного характеру, проведений без надання розрахункових документів, тому є належним та допустимим доказом, колегія суддів вважає такими, що не відповідають змісту та вимогам ст. 85,87 КПК України. З тих саме підстав колегія суддів відкидає і апеляційні твердження прокурора про сумнівність та необ`єктивність показів свідка ОСОБА_20 про обставини виконання ремонтних робіт у лікарні у 2014-2015 роках. Об`єктивних підстав ставити під сумнів покази свідка, попередженого про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, колегія суддів не вбачає. Доводи, наведені в апеляції прокурором про не дотримання ОСОБА_8 приписів Наказу Міністерства охорони здоров`я №755 від 04.11.2011 «Про затвердження Положення про центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги та положень про його підрозділи» стосовно не проведення аналізу стану фінансового забезпечення ЦПМСД і його структурних підрозділів, не надання обвинуваченою фінансових планів, на думку колегії суддів, не спростовують наведених судом висновків в частині виправдання ОСОБА_8 за ст. 191 ч.2 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що виправдувальний вирок підлягає частковому скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Розглянувши кримінальне провадження в апеляційному порядку апеляційний суд, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до п.1.2 Статуту КЗ ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя», власником центру є територіальна громада м. Маріуполя, згідно з пунктом 6.2, поточне керівництво діяльності центру здійснює головний лікар, у відповідності до п. 6.4, головний лікар центру розпоряджається коштами та майном в відповідності до законодавства та цього Статуту, згідно з п. 6.7, головний лікар «Центру» несе персональну відповідальність за додержання порядку ведення і достовірність обліку та статистичної звітності у встановленому законодавством порядку, в відповідності до п. 8.3.1 джерелом формування майна «Центру» є кошти міського бюджету, згідно з п. 9.7, джерелом коштів на оплату праці працівників центру є кошти міського бюджету.

Згідно контракту від 15.04.2013, укладеного між Маріупольською міською радою в особі міського голови та ОСОБА_8 , останню призначено на посаду головного лікаря КЗ ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 М.Маріуполя» (надалі «Центр»), розташованого в м. Маріуполі Донецької області, по пр. Нахімова, 35, яка за своєю організаційно-правовою формою господарювання, є комунальним закладом.

В відповідності до вищезазначеного контракту, на головного лікаря КЗ ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя» ОСОБА_8 покладено наступні функції, права та обов`язки:

1.Згідно з п. 2.1, керівник здійснює поточне (оперативне) управління «Центром», організовує виробничо-господарську діяльність, забезпечує виконання завдань «Центру», передбачених діючим законодавством України, Статутом та цим контрактом;

2.В відповідності до п.2.2, керівник виконує такі постійні функції і обов`язки з організації і забезпечення діяльності «Центру»:

*збереження і ефективне використання закріпленого за «Центром» майна;

*забезпечення виконання показників ефективності використання закріпленого за «Центром» майна;

*юридичне, економічне, бухгалтерське та інформаційне забезпечення діяльності «Центру»;

*своєчасну виплату заробітної платні працівникам «Центру», а також своєчасні відрахування до державного бюджету, Пенсійного фонду та інших соціальних фондів;

*виконання інших функцій (обов`язків, робіт) з організації та забезпечення діяльності «Центру», що випливають із діючого законодавства України, інших документів, включаючи Кваліфікаційний довідник посад керівників, фахівців та службовців.

3.Згідно з п. 3.1, керівник самостійно вирішує усі питання діяльності «Центру», за винятком питань, що за статутом «Центру» належать до відання Міської ради та трудового колективу.

4.В відповідності до п.3.2, «Керівник»:

*діє без довіреності від імені «Центру», представляє його інтереси у всіх вітчизняних та іноземних підприємствах, установах і організаціях;

*розпоряджається майном «Центру» у межах, передбачених Статутом «Центру», рішеннями міської ради, її виконавчого комітету, чинним законодавством України;

*користується правом розпорядження коштами «Центру»;

*укладає з працівниками «Центру» трудові договори (угоди);

*у межах своєї компетенції видає накази та дає вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників «Центру», тобто згідно положень ч. З ст. 18 КК України, ОСОБА_8 є службовою особою, яка постійно обіймає посаду в установі комунальної форми власності, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій.

Згідно облікової політики комунального закладу Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя», для ведення бухгалтерського обліку застосовуються уніфіковані форми первинних документів і облікових регістрів, в тому числі табелі використання обліку робочого часу єдиної форми № П-5, затверджені наказом Міністерства статистики України № 489 від 05.12.2008, які є первинною обліковою документацією зі статистики праці та основним документом, що застосовується для обліку використання робочого часу всіх категорій працівників, контролю додержання працівниками встановленого режиму робочого часу, отримання даних про відпрацьований час, розрахунку заробітної плати, а також складання статистичної звітності з праці.

В відповідності до вищезазначеної форми № П-5, табель є первинним та основним документом, до якого вносяться відомості про відпрацьований час, надурочні години, запізнення та неявки на роботу, на підставі якого в комунальному закладі Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя» здійснюється нарахування та виплата заробітної плати, тобто табель обліку використання робочого часу є офіційним документом, який надає право на отримання заробітної плати працівникам медичного закладу.

Наказом головного лікаря комунального закладу Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя» № 13/к від 20.02.2014, ОСОБА_10 призначено на посаду сторожа в цьому медичному закладі у період з 02.06.2014 по 30.11.2014, він не виконував та не міг виконувати покладені на нього функціональні обов`язки згідно графіку роботи та правил внутрішнього трудового розпорядку медичного закладу, оскільки згідно відомостей ІНФОРМАЦІЯ_2 , в цей період часу останній перебував за межами України, та як встановлено слідством, працював в якості моряка.

Крім того, наказом головного лікаря комунального закладу Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя» № 2/к від 03.01.2012, ОСОБА_11 призначено на посаду молодшої медичної сестри, проте остання в період з 01.01.2014 по 07.12.2015 на роботі не перебувала та відповідно її не виконувала, оскільки ОСОБА_11 з вказаного періоду часу вважала себе звільненою з медичного закладу за власним бажанням.

Відповідно до Кодексу законів про працю України, робочим часом вважається період, коли працівник відповідно до укладеного трудового договору та правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства виконує покладені на нього трудові обов`язки. Проте, сестрою господаркою КЗ ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя» ОСОБА_12 , яка засуджена вироком Приморського райсуду м. Маріуполя від 16.03.16 р. за ст. 358 ч.2 КК України, всупереч своїх посадових обов`язків, на яку покладено обов`язок складати раціональні графіки роботи молодшого медичного персоналу, внесла завідомо неправдиві відомості до офіційних документів про кількість відпрацьованих годин сторожем ОСОБА_13 - табелів обліку використання робочого часу за червень 2014, липень 2014, серпень 2014, вересень 2014, жовтень 2014 та листопад 2014 року, а медичною сестрою цього ж медичного закладу ОСОБА_14 , відносно якої також виділено матеріали досудового розслідування в окреме провадження, за аналогічних обставин та мотивів збереження робочого місця за певним працівником, внесено завідомо неправдиві відомості до офіційних документів про кількість відпрацьованих годин молодшою медичною сестрою ОСОБА_11 - табелів обліку використання робочого часу за січень 2014, лютий 2014, березень 2014, квітень 2014, травень 2014, червень 2014, липень 2014, серпень 2014, вересень жовтень 2014, листопад 2014, грудень 2014, січень 2015, лютий 2015, березень 2015, квітень 2015, травень 2015, червень 2015, липень 2015, серпень 2015, вересень 2015, жовтень листопад 2015, які в подальшому щомісячно ОСОБА_12 та ОСОБА_15 надавали головному лікарю КЗ ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя» для перевірки достовірності обліку робочого часу підлеглих працівників та їх затвердження.

Будучи головним лікарем Комунального закладу Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя», перебуваючи у своєму службовому кабінеті, розташованому в адміністративній будівлі цієї медичної установи, розташованої в м.Маріуполі Донецької області, пр.Нахімова, 35, будучи службовою особою, на яку згідно контракту покладено виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій, щомісячно в період часу з червня 2014 року по листопад 2014 року включно (більш точні дати та час під час досудового розслідування не встановлені), діючи умисно, з єдиним умислом, достовірно знаючи про відсутність на роботі в період з 02 червня 2014 року по 30 листопада 2014 року сторожа цього медичного закладу ОСОБА_13 , переслідуючи мету збереження за останнім робочого місця, ОСОБА_8 , всупереч своїх посадових обов`язків склала завідомо неправдиві офіційні документи табелі використання обліку робочого часу, що виразилось в їх перевірці та затвердженні своїм особистим підписом, до яких за вказаних обставин ОСОБА_12 було внесено завідомо неправдиві відомості щодо тривалості робочого часу ОСОБА_13 :

-в червні 2014 року у кількості 226,5 годин,

-в липні 2014 року у кількості 276 годин;

-в серпні 2014 року у кількості 240 годин;

-в вересні 2014 року - у кількості 264 годин;

-в жовтні 2014 року у кількості 276 годин;

-в листопаді 2014 року у кількості 240 годин,

тим самим після затвердження цих табелів діями ОСОБА_8 , як головного лікаря, їм надано статус офіційних документів, оскільки їх в подальшому використано бухгалтерією для нарахування і виплати ОСОБА_13 заробітної плати, при чому ОСОБА_8 , будучи посадовою особою, яка згідно Статуту несе персональну відповідальність за додержання порядку ведення і достовірність обліку та статистичної звітності, не ініціювала відносно ОСОБА_13 заходів дисциплінарного та іншого характеру, передбачених КЗпП України та контрактом.

Крім того, головний лікар Комунального закладу Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 м. Маріуполя» ОСОБА_8 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, розташованому в адміністративній будівлі цієї медичної установи, розташованої в м.Маріуполі Донецької області, пр.Нахімова, 35, будучи службовою особою, на яку згідно контракту покладено виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій, щомісячно в період часу з червня 2014 року по листопад 2015 року включно (більш точні дати та час під час досудового розслідування не встановлені), діючи умисно, з єдиним умислом, достовірно знаючи про відсутність на роботі в період з 01.01.2014 року по 07.12.2015 року молодшої медичної сестри цього медичного закладу ОСОБА_11 , переслідуючи мету збереження за останньою робочого місця, всупереч своїх посадових обов`язків, склала завідомо неправдиві офіційні документи табелі використання обліку робочого часу, що виразилось в їх перевірці та затвердженні своїм особистим підписом, до яких за вказаних обставин ОСОБА_16 було внесено завідомо неправдиві відомості щодо тривалості робочого часу ОСОБА_11 :

-в січні 2014 року у кількості 167 годин;

-в лютому 2014 року у кількості 160 годин;

-у березні 2014 року у кількості 159 годин;

-в квітні 2014 року у кількості 167 годин;

-в травні 2014 року у кількості 151 години;

-в червні 2014 року у кількості 151 години,

-в липні 2014 року у кількості 184 годин;

-в серпні 2014 року у кількості 160 годин;

-в вересні 2014 року - у кількості 176 годин;

-в жовтні 2014 року у кількості 184 годин;

-в листопаді 2014 року у кількості 160 годин,

-в грудні 2014 року 183 години;

-в січні 2015 року 159 годин;

-в лютому 2015 року 160 годин;

-в березні 2015 року 168 годин;

-в квітні 2015 року 167 годин;

-в травні 2015 року 143 години;

-в червні 2015 року 184 години;

-в липні 2015 року 184 години;

-в серпні 2015 року 160 годин;

-в вересні 2015 року 176 годин;

-в жовтні 2015 року 167 годин;

-в листопаді 2015 року 168 годин;

тим самим після затвердження цих табелів діями ОСОБА_8 , як головного лікаря, їм надано статус офіційних документів, оскільки їх в подальшому використано бухгалтерією для нарахування і виплати ОСОБА_11 заробітної плати, при чому, ОСОБА_8 , будучи посадовою особою, яка згідно Статуту несе персональну відповідальність за додержання порядку ведення і достовірність обліку та статистичної звітності, не ініціювала відносно ОСОБА_11 заходів дисциплінарного та іншого характеру, передбачених КЗпП України та контрактом.

Під час апеляційного перегляду справи обвинувачена свою вину у вчиненні обох інкримінованих їй кримінальних правопорушень не визнала. Зазначила, що вона дійсно працювала на посаді головного лікаря КЗ ММР «ЦПМСД №4» у 2014-2015 роках. Вона особисто не складла, а лише затверджувала табелі обліку робочого часу на працівників лікарні, які складали табельники та перевіряв економіст, вона фізично не могла знати та перевірити явку на роботу всіх працівників лікарні. Їй відомо, що ОСОБА_13 працював в закладі на посаді сторожа, однак вона особисто його не бачила і їй фактично не відомо працював він у 2014 році в лікарні чи ні. За ОСОБА_11 вона також особисто не наблюдала, до неї підходила головна медсестра пояснивши, що ОСОБА_11 то ходить на роботу, то ні, банківська картка ОСОБА_11 залишилася у неї. За час її роботи у займаній посаді систематично виникали випадки, коли необхідно було терміново вживати заходів щодо усунення аварійних ситуацій (ремонт водопроводу, унітазів, центрального входу в будівлю тощо). Однак через проведення АТО та на підставі постанови КМУ №65 від 01.03.2014 року фінансування витрат на проведення поточних ремонтів не виділялось. Через терміновість усунення таких аварійних ситуацій вона вимушена була витрачати свої особисті кошти на здійснення таких робіт. Так, на початку січня 2014 року шмат облицювальної штукатурки впав на відвідувача, через що терміново було здійснено ремонтні роботи на центральному вході в заклад. Крім того, через неодноразові випадки взлому дверей кабінетів головного лікаря, головної медсестри, приміщення, де зберігаються у сейфі бланки суворої звітності та наркотичні засоби, нею було ініційовано заміну дверей в п`яти кабінетах на металеві з двома замками. Так, в квітні-травні 2014 року було придбано 5 дверей та встановлено на початку червня завгоспом, на що було витрачено 18 480 гривень 30 копійок. Гроші, які вона отримувала з картки ОСОБА_11 були витрачені нею на нужди установи, заміну дверей та проведення ремонтів. Жодної копійки вона на свою користь не обернула, а навпаки, сплатила набагато більше із власних коштів. Крім того, у зв`язку із запланованою у 2014 році акредитацією закладу вона витрачала кошти на повірку вимірювальної техніки, а також сплачувала готівкою кошти за реєстрацію права юридичної особи на дві земельні ділянки під будівлями центру. Також зазначила,що сума збитків, яка їй інкримінується 45508,97 гривень не підтверджена та спростовується наданим стороною обвинувачення висновком експерта, згідно якого на карту ОСОБА_11 було зараховано 31708,82 гривень. При цьому, грошові кошти вона не привласнила та не обернула на свою користь, а витратила на ремонтні роботи та нужди установи грошових коштів, і ця сума доведена висновком судового експерта ОСОБА_25 . Просила виправдати її за пред`явленим обвинуваченням у зв`язку із відсутністю в її діях складу злочину.

Представник потерпілого ОСОБА_9 суду показав, що КЗ ММР «ЦПМСД №4» є власністю Маріупольської міської Ради та фінансується з місцевого бюджету. Директор Центру призначається розпорядженням міського голови та діє на підставі контракту. ЦПМСД №4 підпорядковується управлінню охорони здоров`я Маріупольської міської Ради.

За наслідками огляду в судовому засіданні табелів обліку робочого часу за період з січня 2014 року по листопад 2015 року включно, судом встановлено, що в них містяться відомості про кількість відпрацьованого щомісячно робочого часу працівниками закладу ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , встановлено, що вони складені табельщиками ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , перевірені іншою посадовою особою та у графі «Затверджено» у верхньому правому куті кожного документу містять підписи керівника закладу головного лікаря ОСОБА_8 . Ці обставини не заперечувалися обвинуваченою.

За висновком експерта №1908 від 26.01.2016 року підписи №41-46, 49-58, 60-82, 87-95, 97-101, 103-132 в графі «Затверджую: головний лікар» у табелях та графіках обліку використання робочого часу за лютий жовтень 2014 року, грудень 2014 року, січень жовтень 2015 року, січень грудень 2014 року, січень листопад 2015 року виконані ОСОБА_8 .

Висновком судової економічної експертизи № 9 від 12.02.2016 року встановлено, що молодшій медичній сестрі КЗ ММР «ЦПМСД №4» ОСОБА_11 в період з січня 2014 року по грудень 2015 року нарахована заробітна плата в сумі 45 508,97 гривень. Через банкомати ПАТ «Перший Український міжнародний банк» 07 вересня 2014 по 29 листопада 2015 року знято грошові кошти в загальній сумі 14 825,14 грн.

Згідно відповіді ОДПІ ОСОБА_13 та ОСОБА_11 нараховувалася заробітна плата в КЗ «ЦПМСД №4» з відрахуваннмя податків; згілно відповіді прикордонної служби ОСОБА_13 у 2014 році перетинав державний кордон України.; згідно відомостей банку ПУМБ у 2014-2015 р. здійснювався рух грошових коштів по картковому рахунку ОСОБА_11 з фототаблицями; наказом про облікову політику КЗ «ЦПМСД №4» визначені умови обліку товарно-матеріальних цінностей закладу лікування; з протоколу обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 вбачається, що у неї були виявлені та вилучені банківські картки на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , а також суми грошей в долларах США та Євро.; згідно з протоколом обшуку в адміністративній будівлі КЗ «ЦПМСД №4» вилучені адміністративні документи; згідно бухгалтерським відомостям ОСОБА_13 нараховувалася заробітна плата за період з червня по листопад 2014 року, а ОСОБА_11 за період з 01.01.14 р. по 31.12.15 р.; згідно статуту КЗ «ЦПМСД №4» визначена організаційно-правова форма коммунального закладу; згідно контракту, укладеного між ОСОБА_8 та Маріупольським міським головою ОСОБА_8 призначено головним лікарем КЗ «ЦПМСД №4»; згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №14-с від 08 серпня 2016 року, середньоринкова вартість будівельних матеріалів, витрачених на виконання робіт в приміщенні ЦПМСД №4 становить 37 493,60 грн., вартість будівельних матеріалів, придбаних в жовтні-листопаді 2015 року, які зберігаються на складі установи, становить 3093,70 грн.

За таких обставин, апеляцийний суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст 366 ч.1 КК України, що виразилося у складанні завідомо неправдивих офіційних документів доведена наданими стороною обвинувачення і дослідженими під час судового розгляду доказами.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненного нею злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу винної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.

Обставин пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання обвинуваченої колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає доцільним призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції статті 366 ч.1 КК України в виді штрафу, вважаючи що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення та буде неолбхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів. Крім того, згідно санкціїї ст. 366 ч.1 КК України має бути призначено додаткове покарання в виді позбавлення права обіймати певні посади.

На підставі викладеного, керуючись ст 405,407,409,414,420,370,373,374 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Виправдувальний вирок Приморського райсуду м. Маріуполя Донецької області від 04.11.16 р. постановлений щодо ОСОБА_8 - скасувати частково.

ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 366 ч.1 КК України та призначити їй покарання в виді штрафу в дохід держави в розмірі ста п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 2550 грн з позбавленням права обіймати організаційно розпорядчі та адміністративно-господарчі посади строком на один рік.

В іншій частині вирок Приморського райсуду м. Маріуполя Донецької області від 04.11.16 р., постановлений щодо ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Вирок суду набирає законної сили негайно.

Вирок суду може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: