Справа № 500/6734/16-к
Провадження № 1-кс/500/38/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6
розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП Національної поліції в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Ізмаїльської міжрайонної прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
У своєму клопотанні, погодженому з прокурором, слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 16.11.2016 року, біля 16 години 00 хвилин, ОСОБА_5 умисно, з корисних мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись на перехресті вул. Судоремонтна та вул. Фанагорійська в м.Ізмаїл Одеської області, де переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли би помітити та перешкодити його злочинному наміру, скерованому на таємне викрадення чужого майна, підійшов та шляхом вільного доступу до повітряної лінії передач телефонного зв`язку Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» Одеської філії, РТЦ № 616, у м. Ізмаїл за допомогою раніше приготованих плоскогубців, зрізав фрагменти кабелю телефонного зв`язку марки ТПП 10*2*0.4, який належать зазначеному вище товариству. Після чого, ОСОБА_5 , усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи умисно, доводячи до логічного завершення свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, стягнув фрагмент кабелю телефонного зв`язку з стовпів повітряної лінії зв`язку, на яких останній був закріплений, намотав його на руку та з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
В наслідок чого, ОСОБА_5 своїми умисними злочинними діями, здійснив крадіжку фрагменту кабелю телефонного зв`язку марки ТПП 10*2*0.4, загальною довжиною 50 метрів, чим спричинив Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» Одеської філії, РТЦ № 616, у м. Ізмаїл, матеріальну шкоду на загальну суму 540 гривень 70 копійок.
Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;
Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. 1 КК України.
20.12.2016 року ОСОБА_5 заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України.
13.02.2017 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру від 20.12.2016р. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Підставою для внесення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 стало те, що підозрюваний ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, відповідальність за скоєння якого передбачає покарання у вигляді обмеження волі на строк до трьох років або позбавленням волі на той самий строк, може переховатися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих, свідків.
У судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою у зв`язку із тим, що вчинено злочин середньої тяжкості, незначна шкода.
Підозрюваний у судовому засіданні свою вину визнав, однак заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Він не знав, що його розшукують та від слідства не переховувався. Захисник зазначив, що до підозрюваного згідно ч.2 ст.183 КПК України, до підозрюваного неможливо застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою. Відсутні ризики, передбачені ст..177 КПК України.
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши учасників кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, слідчий суддя доходить наступного висновку.
13.02.2017 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру від 20.12.2016р. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 та іншими.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Частина 1 ст.183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.
Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України») обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Вичерпний перелік обставин, при яким можливо застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою передбачений ч.2 ст.183 КПК України. Однак як вбачається з матеріалів клопотання, підозрюваний ОСОБА_5 під вказані критерії не підпадає, а отже до нього не може бути застосований такий запобіжний захід.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 УПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у їх вчиненні, своєчасне та належне виконання вимог органів досудового розслідування, репутацію підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, інші обставини.
Слідчим суддею звертається увага на те, що на розгляд клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, останній з`явився добровільно.
Таким чином, з клопотання та доданих до нього матеріалів не вбачається, а в ході судового засідання слідчим та прокурором не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти наявним ризикам.
На думку слідчого судді, достатнім буде застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, особисте зобов`язання, з покладенням обов`язків, визначених у ч.5 ст.194 КПК України.
Виходячи з вказаного, враховуючи обґрунтованість підозри в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 КК України, наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, оцінюючи в сукупності обставини, визначені ч.1 ст.178 КПК України, на думку слідчого судді, достатнім буде застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, визначених у ч.5 ст.194 КПК України.
Приймаючи до уваги, що строки досудового слідства по справі починають відлік від дати оголошення підозри ОСОБА_5 , яку було вручено підозрюваному 13.02.2017 р., то строки запобіжного заходу не можуть перевищувати строків досудового слідства, в зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства, тобто до 13.04.2017р.
Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205 КПК України,-
У задоволенні клопотання СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , такі обов`язки:
1) Прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора чи суду на визначений ним час.
2) Не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
3) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця знаходження.
Строк дії ухвали слідчого судді в частині накладення зобов`язань, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з 13.02.2017 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію 13.04.2017 року.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі порушення ним покладених на нього особистих зобов`язань, до нього може бути застосована більш жорстока міра запобіжного заходу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1