Справа № 351/510/17
Провадження № 1-кп/346/173/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

колегія в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
під час розгляду у підготовчому судовому засіданні у м. Коломия обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000248 від 05.08.2016 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ст.ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.5, 263 ч.1 КК України,-

в с т а н о в и л а :

До Коломийського міськрайоного суду з Апеляційного суду Івано-Франківської області 16.03.2017 року надійшло кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ст.ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.5, 263 ч.1 КК України, для проведення судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 посилаючись на те, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 22.11.2016 року щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, а ухвалою слідчого судді від 17 січня 2017 року цього ж суду продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - до 17 березня 2017 року включно. Зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого відповідно до санкції ч.2 ст.115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, а також, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків передбачених частиною першою ст. 177 КПК України, які не змінились на даний час - це переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; а також вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ;що обрання більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, викладеним вище.

Захисник ОСОБА_9 після конфіденційного спілкування із обвинуваченим дійшов висновку про необхідність зміни останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки обвинувачений є особою пенсійного віку, скаржиться на незадовільний стан здоров`я, однак через стислі строки залучення до участі у справі він, захисник, не взмозі документально підтвердити наведене та обґрунтувати належним чином заявлене клопотання. Вважає, що прокурор не довів у судовому засіданні наявних ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які б слугували для задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти розгляду справи без участі його захисника та , просить вважати, що не приймає участі в судовому засіданні.
Потерпілий в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд даного кримінального провадження.
Заслухавши прокурора, учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосований запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду клопотання про зміну запобіжного заходу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту суд має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Встановлено у судовому засіданні, що згідно ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 22.11.2016 року щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді від 17 січня 2017 року цього ж суду продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - до 17 березня 2017 року включно.

Правова позиція Європейського суду з прав людини щодо продовження строків тримання під вартою викладена у рішенні Єлоєв проти України, справа №17283/02, рішення від 06.11.2008 року, згідно якої: після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого (п.60).

Поряд з тим, відповідно до положень частин 1 та 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Статтею 194 ч. 4 КПК України передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї, статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обгрунтування/, клопотання.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого(підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого відповідно до санкції ч.2 ст.115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, однак, враховуючи клопотання його захисника щодо недоцільності подальшого продовження до підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи його пенсійний вік, наявність постійного місця проживання, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, незадовільний стан здоров я, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні, тому судова колегія приходить до висновку про задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 та можливість зміни тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово, із застосуванням електронного засобу контролю так як даний запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також це надасть можливість запобігти обвинуваченому переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.,ст. 177, 181, 194, 199, 331 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, задовольнити .

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, змінити на запобіжний захід у виді домашнього арешту, цілодобо, до 17 травня 2017 року включно, із застосуванням електронного засобу контролю, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки:

1. Прибувати до Коломийського міськрайонного суду за кожною вимогою;

2. Цілодобово не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.

3. Допускати працівників Снятинського ВП Головного управління Національної поліції Івано-Франківської області до житла по місцю проживання в АДРЕСА_1 , з метою контролю за поведінкою обвинуваченого та надавати їм усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених обов`язків.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_5 .
Копію ухвали направити прокурору, начальнику Снятинського ВП Головного управління Національної поліції Івано-Франківської област, начальнику УВП № 12 м.Івано-Франківська.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_11

ОСОБА_3