Справа № 456/3979/16-к
Провадження № 1-кс/456/10/2017
УХВАЛА

20 лютого 2017 року

Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність органу досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 12.09.2016р. №0001523,
встановив:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить поновити строк на оскарження бездіяльності органу досудового розслідування, зобов`язати орган досудового розслідування (слідчого в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження) надати належним чином засвідчену копію протоколу тимчасового вилучення транспортного засобу марки «Volкswagen Т4», номер знак НОМЕР_1 , білого кольору та зобов`язати орган досудового розслідування (слідчого в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження) повернути йому даний транспортний засіб.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 21 липня 2016 року, близько 22 год. 00 хв., на перехресті вул.Лесі Українки-вул.Добрівлянської у місті Стрию Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volкswagen Т4», номер знак НОМЕР_1 яким керував він та велосипедом «Салют», на якому їхав велосипедист ОСОБА_5 . Внаслідок зіткнення велосипедист ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в Стрийській центральній районній лікарні. Автомобіль марки «Volкswagen Т4», номер знак НОМЕР_1 , після огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, був вилучений слідчим з місця пригоди та поміщений на арешт майданчик. Відповідно до положення ч. 3 ст. 168 КПК України слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику. Норма ч.5 ст. 171 КПК України встановлює обов`язок слідчого чи прокурора звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після його вилучення, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. По даному кримінальному провадженні слідчий (або прокурор) не звернулися з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у визначений КПК строк. Тимчасово вилучене майно залишається у невизначеному статусі, а він позбавлений можливості ним володіти, користуватися чи розпоряджатися за відсутності ухвали про арешт майна, тобто без вмотивованого рішення суду.

В судовому засіданні скаржник та його захисник скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній мотиви, та просять суд скаргу задоволити.

Слідчий Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 проти задоволення скарги заперечив суду пояснивши, що він не складав протокол про тимчасове вилучення транспортного засобу та не звертався до слідчого судді з клопотанням про арешт майна. Даний транспортний засіб вилучений на підставі Протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, крім цього є Ухвала слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів із наданням права його вилучення. На даний час автомобіль є необхідний для проведення в кримінальному провадженні експертизи.
Прокурор проти задоволення скарги заперечила суду пояснивши, що слідчий не складав протокол про тимчасове вилучення майна і не звертався до слідчого судді з клопотанням про арешт транспортного засобу. Однак, слідчим подане клопотання до слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів з можливістю вилучення зазначеного автомобіля і таке клопотання задоволено судом.
Заслухавши думку скаржника та його захисника, слідчого, прокурора, вивчивши скаргу, долучені до неї матеріали, а також матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та посадових осіб.

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

За змістом ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 1 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України).

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено пунктом «1)» ч.2 ст. 170 КПК України.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 171 КПК України визначає, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися слідчий за погодженням з прокурором.

Клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено (ч.5 ст. 171 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання про його права та обов`язки або при висуненні проти нього будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий судовий розгляд протягом розумного строку, незалежним і безстороннім судом. Одним з основних складових у системі справедливого судочинства є доступ до суду.

Стаття 13 Конвенції визначає, що кожен, чиї права і свободи, викладені у Конвенції, порушуються, має право на ефективний спосіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які діяли як офіційні особи.

Судом встановлено, що відповідно до Протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, складеного в напрямку від вул. Л.Українки до вул. Добрівлянської в м.Стрию від 21.07.2016р., вилучено автомобіль Фольсваген транспортер р.н. НОМЕР_1 в присутності ОСОБА_7 .

Відомості про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України внесені до ЄРДР 22.07.2016р. за №0001523. Проведення досудового розслідування доручено слідчому Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6

25.07.2016р. слідчим за погодженням з прокурором скеровано до суду клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, в якому він просить надати йому тимчасовий доступ до вищевказаного транспортного засобу з можливістю його вилучення.

29.07.2016р. слідчим проведено допит свідка ОСОБА_7 , в процесі якого останній повідомив, що транспортний засіб «Volкswagen Т4», номер знак НОМЕР_1 належить йому і після оформлення ДТП, він поїхав в поліцію, де залишив свій автомобіль на майданчику тимчасового утримання.

04.08.2016р. слідчим суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області постановлено ухвалу, якою клопотання слідчого ОСОБА_6 про надання тимчасового доступу до речей і документів задоволено.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що слідчим Протокол про тимчасове вилучення майна-транспортного засобу не складався в порядку, передбаченому Главою 16 КПК України, а таке майно вилучене відповідно до Протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.07.2016р. в присутності власника автомобіля ОСОБА_7 . Однак, слідчий в порушення вимог ч.5 ст.171 КПК України, не вирішив питання арешту майна, чи його повернення особі, у якої його було вилучено у визначений законом строк. Дані обставини також підтвердили в судовому засіданні слідчий та прокурор.

Враховуючи, що власником транспортного засобу «Volкswagen Т4», номер знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_7 , що вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , і даний транспортний засіб був вилучений у нього, тому відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 303-307, 372 КПК України,
ухвалив:

В задоволені скарги ОСОБА_4 на бездіяльність органу досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 12.09.2016р. №0001523 відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1