Провадження № 1-кс/638/89/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2017 року

слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Шевченківського відділення Холодногірського відділу поліції ГУ НП в Харківській області про закриття кримінального провадження,

встановив:
14.12.2016 року заявник ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Шевченківського ВП Холодногірського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від № 0001371 від 23.03. 2016 року.
В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_4 зазначає, що 23.03.2016 р. заяву за фактом невиконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по усуненню перешкод в користуванні будинком АДРЕСА_1 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001371 та розпочато досудове розслідування. Попередня кваліфікація кримінального порушення за ст. 382 КК України.
10.12.2016 року вона отримала постанову про закриття кримінального провадження, з мотивів відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Зі змісту постанови вбачається, що відсутня одна із обов`язкових складових вказаного злочину - суб`єктивна сторона. Вважає, що постанова є передвчасною й не об`єктивною, упередженою, такою, що порушує її права. Під час прийняття оскаржуваної постанови порушено порядок збирання доказів та дачі їм правової оцінки, надано перевагу свідченням лише одної сторони ( ОСОБА_6 ), в той час як свідчення іншої сторони навіть не були взяті до уваги. З часу внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань заяви та початку кримінального провадження, слідчим, всупереч ст. 9 КПК України, не вчинено жодної слідчої дії спрямованої саме на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Зокрема, не була надана об`єктивна правова оцінка свідченням опитаних свідків, які надали інформацію про причини того, чому вона вже більше двох років поспіль не живе у власній оселі, не може навіть зайти до будинку, в якому жили її батьки, де вона народилась, і є власником за законом. Слідчий ОСОБА_5 не надала правової оцінки тим фактам, що вона, її син ( нині померлий) були неодноразово побиті ОСОБА_6 та її родичами, які без її дозволу захопили житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить виписка з її медичної карти стаціонарного хворого № 11546 від 23.04.2014 р, а також висновки фахівця з питань судово-медичної експертизи стосовно ОСОБА_7 від 19 квітня 2014р. № 416/14 та ОСОБА_8 від 19 квітня 2014 р. № 430-2014 - жінки, у котрої вона винаймала кімнату після того, як стало зрозумілим, що повертатися додому ані вона, ані її син, який на той час був чоловіком ОСОБА_6 , не можуть через загрозу небезпеки для життя. Вважає, що умисел ОСОБА_6 не пускати її до власної домівки не викликає жодних сумнівів, це створення їй з боку ОСОБА_6 перешкод, в користуванні власністю, нові замки, які поставила ОСОБА_6 для того, щоб вона не мала можливості потрапити до себе додому.Про умисел ОСОБА_6 не пускати її до власної домівки свідчать погрози, залякування які отримувала вона та її син, який також позбавлений житла, що довело його, зрештою, до трагедії. Вказані факти не були предметом дослідження під час проведення досудового слідства, Посилання в постанові про закриття кримінального провадження на пояснення ОСОБА_6 про причини неможливості виконати рішення суду є такими, що доводять умисел ОСОБА_6 не пускати її до власної оселі, свідчать про упередженість, необ`єктивність та неповноту досудового розслідування Слідчий не ознайомилась з документами, з якими вона неодноразово зверталась до міліції, прокуратури Дзержинського району м. Харкова, обласної прокуратури, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, відповідно не дала оцінку багаторазовим викликам міліції, що були нею здійснені, не дивлячись на її неодноразові повідомлення про звернення по допомогу до правоохоронних структур. Вважає, що слідчий не дослідила причини та не надала правової оцінки самому факту відсутності у неї можливості користуватися своїм житлом. Прийняте рішення слідчого порушує загальні засади кримінального провадження.
В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала вимоги скарги в повному обсязі, просила задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, з тих підстав, що Дзержинським районним судом м. Харкова 01.07.2015 року прийнято рішення про усунення перешкод в користуванні ОСОБА_4 належним їй на праві власності будинком АДРЕСА_1 . Доказів того, що відповідач ОСОБА_6 чинила позивачці ОСОБА_9 перешкоди та не виконувала рішення суду, яке набрало законної сили, органом досудового слідства встановлено не було. В діях ОСОБА_6 відсутні ознаки прямого умислу щодо невиконання рішення суду, тобто, відсутні ознаки злочину, передбаченого ст. 382 КК України. Таким чином, постанова слідчого від 20.10.2016 року про закриття кримінального провадження є обґрунтованою, прийнятою з додержанням вимог діючого законодавства України.

Заслухавши думку заявника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №0001371, слідчий суддя дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст. 303 КПК України.

За змістом ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

За ч. ч. 1, 2 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як встановлено в судовому засіданні, в червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_10 , Служба у справах дітей Дзержинського району Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради , про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що чинить перешкоди в користуванні власністю, та котра втратила право користування житловим приміщенням і зобов`язання виселення, в якій просила зобов`язати ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні належним ОСОБА_4 на праві приватної власності будинком АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання звільнити житлове приміщення.
01 липня 2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова прийнято рішення, за резолютивною частиною якого позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні належною на праві приватної власності ОСОБА_4 частиною будинку АДРЕСА_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Вимога вселення ОСОБА_4 до житлового будинку, не була заявлена позивачем та не була предметом розгляду в суді по вищезазначеній цивільній справі.
В липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_6 про вселення та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном.
На даний час рішення у вищезазначеній цивільній справі не прийнято.
В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_4 посилається на порушення слідчим ст. 9 КПК України.

Главами 20 та 21 КПК України визначено слідчі (розшукові) та негласні слідчі (розшукові) дії, які вчиняються слідчими під час досудового розслідування.

ОСОБА_4 зазначає, що в ході проведення досудового розслідування з приводу доводів, якими обґрунтовано заяву про злочин, , слідчим не вчинено жодної слідчої дії спрямованої саме на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Зокрема, не була надана об`єктивна правова оцінка свідченням опитаних свідків, які надали інформацію про причини того, чому вона вже більше двох років поспіль не живе у власній оселі, не може навіть зайти до будинку, власником якого вона являється. Тобто, слідчим неправомірно та безпідставно прийнято постанову про закриття кримінального провадження.
Норма ст.. 382 КК України передбачає відповідальність за умисне невиконання судового рішення , що набрало законної сили, або перешкоджання його виконанню.

Кримінальне провадження було порушено за ст.. 382 КК України за фактом невиконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07.2015 року, яким зобов`язано ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні належною на праві приватної власності ОСОБА_4 частиною будинку АДРЕСА_1 .
На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист від 04.11.2015 року , який передано на примусове виконання до Дзержинського ВДВС ХМУЮ.
25.12.2015 року державним виконавцем Дзержинського ВДВС ХМУЮ прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження. Дана постанова стягувачем не оскаржена.

Заявниця ( стягувач за виконавчим провадженням) стверджує, що вказаним вище рішенням суду було поновлено її право на вселення до вказаного домоволодіння, саме в частині здійснення перешкод щодо вселення в домоволодіння нею й було подано заяву ( повідомлення) про злочин .
Приймаючи до уваги, що 01.07.2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова прийнято рішення про усунення перешкод ОСОБА_4 в користуванні належній їй на праві приватної власності частині будинку, питання про її вселення не було предметом розгляду в суді, та враховуючи ту обставину, що на даний час заявник ОСОБА_4 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом про її вселення в належну їй частину житлового будинку, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 1371 від 23.03.2016 року з приводу звернення ОСОБА_4 з повідомленням про злочин за фактом невиконання судового рішення, є законною, обґрунтованою, прийнятою з додержанням вимог діючого законодавства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 40, 303, 306 307 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Шевченківського відділення Холодногірського відділу поліції ГУ НП в Харківській області про закриття кримінального провадження залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі протягом 5 днів з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Слідчий суддя: ОСОБА_1