Справа № 738/745/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/765/2017
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 09 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення останнього від подальшого відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що за час відбування покарання засуджений мав вісім стягнень, має лише два заохочення, нетривалий час був працевлаштований, а в працівників установи виконання покарань немає чіткої позиції про виправлення засудженого, в зв`язку з чим є підстави вважати, що засуджений не зробив для себе належних висновків та не виправився за відбутий період покарання.

Не погоджуючись з ухвалою суду сторона захисту в інтересах засудженого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати умовно досторокове звільнення відносно ОСОБА_8 . В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що хоча ОСОБА_8 і мав значну кількість дисциплінарних стягнень, однак вони на даний час погашені. Звертає увагу на те, що на час перебування у установі відбування покарання засуджений був працевлаштований, отримав заохочення, порушень трудової дисципліни не допускав, має поганий стан здоров`я. Крім того, зазначає, що на даний час засуджений хоча і не працевлаштований, однак приймає участь у благоустрої території, та у ОСОБА_8 17 квітня 2018 року закінчується строк відбування покарання, в зв`язку з чим вважає за можливе застосувати вимоги ст. 81 КК України

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляційної скарги в інтересах засудженого ОСОБА_8 , думку прокурора, який не погодився з доводами поданої апеляційної скарги і просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

29 грудня 2010 року вироком Роменського районного суду Сумської області ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі.

22 березня 2011 року вироком колегії суддів з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області скасовано вирок Роменського районного суду Сумської області від 29 грудня 2010 року в частині призначення ОСОБА_8 покарання з призначенням йому остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

26 січня 2016 року ухвалою Менського районного суду Чернігівської області в порядку ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк покарання термін попереднього ув`язнення з 16 листопада 2009 року по 15 червня 2011 року.

Початок строку покарання рахується з 16 листопада 2009 року, кінець строку покарання 17 квітня 2018 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 09 червня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення останнього від подальшого відбування покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і відбув певну частину покарання. Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання, тяжкості вчиненого злочину та особи засудженого в цілому.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції при розгляді клопотання дотримався даних вимог закону, належним чином дослідив наявність необхідних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами.

Зокрема, судом вірно враховано характеристику засудженого ОСОБА_8 , відповідно до якої за час перебування в Менській ВК №91, починаючи з 01 серпня 2011 року, допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що отримав вісім дисциплінарних стягнень, які на даний час є погашеними, з 17 липня 2014 року по 08 грудня 2015 року виконував обов`язки робітника банно-прального комплексу та працював на посаді робітника швейної дільниці підприємства установи, з якої звільнився за власним бажанням, приймав участь у проведенні ремонтних робіт у секторі максимального рівня безпеки, за що отримав заохочення. Крім того, не зважаючи на власне волевиявлення приймати участь у програмі диференційного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», її не виконує.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд, проаналізувавши дані про особу ОСОБА_8 дійшов вірного висновку про те, що матеріали провадження в своїй сукупності не свідчать про виправлення засудженого, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 ..

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що викладені в матеріалах провадження дані у своїй сукупності не дають підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 , і у відповідності до вимог законодавства відмовив в задоволенні клопотання сторони захисту в інтересах засудженого, а доводи, на які захисник-адвокат ОСОБА_7 посилається в апеляційній скарзі не можуть бути беззаперечною підставою для умовно дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 та були враховані судом при ухваленні оскаржуваного рішення.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 09 червня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4