Справа № 509/5223/15-к
Номер провадження:1-кп/521/731/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар: ОСОБА_4

прокурор: ОСОБА_5

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представник потерпілої особи ОСОБА_8

перекладач ОСОБА_9

за участі обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку ст. ст. 314, 315 КПК України обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_10 , який обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115КК України та ОСОБА_11 який обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Учасники процесу під час підготовчого судового засідання не заперечували проти можливості призначення судового розгляду за вказаним обвинувальним актом.

Вивчивши обвинувальний акт та приложені до нього матеріали, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що можливо призначити судовий розгляд, з наступних підстав.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт підсудний Малиновському районному суду м. Одеси відповідно до ухвали апеляційного суду Одеської області від 26.07.2016 року, підстав для закриття кримінального провадження за обвинувальним актом не має, обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України.

Розглядаючи питання щодо доцільності продовження дії запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого суд вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу не існує.

Так, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачується, у скоєнні декількох злочинів які відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Однак, лише тяжкість скоєного злочину не може бути підставою для продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, суд приймає до уваги рішення ЄСПЛ у справі «Єчус проти Литви», про те, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою та згідно п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані.

В судовому засіданні прокурором доведено, що існує ризик переховування від суду, який підтверджується тим, що обвинувачений перебував у розшуку. Доводи захисту не підтверджено будь-якими матеріалами, тому суд в судовому засіданні не дає їм оцінку.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України не має.

Враховуючи положення ст. 177 та 178 КПК України з урахуванням ч. 4 ст. 183 КПК України та обставин справи, суд вважає за можливе не визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314, 315 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відношенні ОСОБА_10 , який обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115КК України та ОСОБА_11 який обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187 КК України в Малиновському районному суді м. Одеси.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_10 , який обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115КК України та ОСОБА_11 який обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187 на 60 днів, тобто з урахуванням ухвали суду про продовження запобіжного заходу до 08.01.2017 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3