АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/4645/15-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/713/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 12.12.2016 року, стосовно ОСОБА_7 -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 12 грудня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець РФ Бєлгородської області Борисівського району с. Новостроївка, громадянин України, з середньою технічною освітою, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 29.06.2010 року Київським районним судом м.Харкова за ч.3 ст. 185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 02.07.2013 року звільнений з Диканівської ВК Харківської області №12, відповідно постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова за ст. 81 умовно достроково, на не відбутий строк 1 рік 8 місяців 24 дні
визнанний винним у скоєнні злочину передбаченого, ч. 1 ст. 286 КК України, з призначенням покарання у виді 2 років обмеження волі.
Відповідно до ст.71 КК України шляхом часткового приєднання покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 29.06.2010 року, з урахування ст. 72 КК України із розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Вироком встановлено, що 31.10.2013 року близько 18.00 год., в темний час доби, ОСОБА_7 , рухався у якості водія на технічно справному автомобілі «ДЄУ- ланос» д/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , зі швидкістю близько 60 км/год., з включеним ближнім світлом фар, по вул. Ворошилова м. Дергачі Харківської області по автошляху «Харків-Золочів», з боку м. Харкова у напрямку cмт. Золочів Харківської області.

В цей ж час, навпроти будинку №20 по вул. Ворошилова м. Дергачі, на неосвітленій ділянці, знаходився пішохід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поза пішохідним переходом, не впевнившись в безпеці своїх подальших дій, пропустивши невстановлений під час досудового розслідування автомобіль типу «ГАЗЕЛЬ», під керуванням невідомого водія, що рухався по вказаній вище автодорозі з боку розташування м. Золочів Харківської області, у напрямку м. Харків, не впевнився у відсутності транспортних засобів, що наближалися до нього, вийшов на проїжджу частину дороги та почав її перетинати.

Під час подальшого руху ОСОБА_7 , об`єктивно побачивши у світлі фар свого автомобіля пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїжджу частину дороги, грубо порушуючи вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, не впевнився в безпеці своїх подальших дій, не вжив своєчасно заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу до лінії руху пішохода, внаслідок чого скоїв наїзд на останнього, спричинивши йому середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №3195-АЯ/13 від 01.11.2013 року ОСОБА_10 в разі ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді забитої рани та садини на голові, закритого перелому правої голені у верхній треті малої гомілкової кістки зі зміщенням відламків, що відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень що визнали за собою тривалий розлад здоров`я.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 12.12.2016 року та призначити йому покарання за ч.1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу.

В обгрунтування вимог вказує на те, що судом у вироці не вірно вказано напрямок руху автомобіля під його керуванням та напрямок руху зустрічного автомобіля. Крім того суд не врахував, що він вчинив необережний злочин; викликав на місце ДТП швидку та поліцію; потерпілий був в нетверезому стані та переходив проїжджу частину з порушенням правил дорожнього руху ; шкода потерпілому відшкодована добровільно ; на утриманні обвинуваченого перебуває мати інвалід, яка потребує постійного догляду.

Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого та захисника , які підтримали апеляційну скаргу; пояснення прокурора, який заперечував проти її задоволення ; перевіривши надані матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні крім іншого підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Як вбачається з пояснень обвинуваченого в судовому засіданні в суді першої інстанції, останній наполягав на тому, що він рухався на автомобілі по вул. Ворошилова м. Дергачі Харківської області по автошляху «Харків-Золочів», з боку cмт. Золочів Харківської області у напрямку м. Харкова , а, відповідно, автомобіль типу «ГАЗЕЛЬ», під керуванням невідомого водія, в зворотному напрямку.

Зазначені пояснення не відповідають обставинам вчинення кримінального правопорушення встановленим у вироку суду та зазначеним в обвинувальному акті, але збігаються з матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_7 .
Таким чином при рогляді кримінального провадження суд належним чином не пересвідчився у тому , що обвинувачений правильно розуміє і не оспорює фактичні обставини скоєння правопорушення, тобто порушив вимоги ст. 349 КПК України.
Зазначені порушення вимог ст.ст. 91,349, 370 КПК України, колегія суддів вважає істотними , оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З врахуванням наявності передбачених ст.412 КПК України підстав для скасування судового рішення, по справі слід призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання. Тому доводам апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного покарання суд не позбавлений права дати оцінку при новому судовому розгляді.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 412 КПК України судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 12 грудня 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді -