Ухвала іменем україни 15 червня 2017 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003494, за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 17 листопада 2016 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Неданчичі Ріпкинського району Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:
у касаційній скарзі прокурор посилається на невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості вчиненого останнім злочину та даним про особу засудженого внаслідок м`якості, що не було враховано судом апеляційної інстанції. Указує на те, що залишаючи апеляцію прокурора без задоволення, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що місцевий суд при призначенні покарання ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України неповною мірою врахував наявність непогашених судимостей, які є у ОСОБА_5 , конкретні обставини вчиненого злочину та кількість епізодів злочинної діяльності, формальність позитивної характеристики, а також тієї обставини, що завдана злочином шкода потерпілій особі не відшкодована. Звертає увагу на невмотивованість врахування судом при призначенні ОСОБА_5 покарання його матеріального, сімейного стану та стану його здоров`я. Посилається на невідповідність оскаржуваного рішення вимогам статей 370, 419 КПК України. Просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд провадження у суді апеляційної інстанції.

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2016 року ОСОБА_5 , який, як зазначено у вироку раніше судимий
- 01 червня 1999 року за ч. 3 ст. 140 КК України (1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 років із іспитовим строком на 2 роки із штрафом 500 грн;
- 03 липня 2003 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 років з іспитовим строком на 2 роки;
- 28 березня 2005 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяця;
- 07 грудня 2007 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 5 місяців;
- 16 липня 2013 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 1190 грн,
визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, а відповідно до ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2-4 ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 17 листопада 2016 року вирок щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

Судом ухвалено визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за таких обставин.

ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні магазину «АТБ», по вул. Ринкова, 10, м. Чернігова, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, діючи повторно, таємно викрав консерви «Печінка тріски» De Luxe Foods Good Selected 121 гр., вартістю 64 грн., (за одну банку), що належить ТОВ «АТБ-Маркет»:
-24 січня 2016 року в період часу з 08:00 год. до 12:00 год. - 4 банки, на загальну суму 256 грн,
-27 січня 2016 року в період часу з 08:00 год. до 12:00 год. - 4 банки , на загальну суму 256 грн,
-03 лютого 2016 року в період часу з 08:00 год. до 12:00 год. - 4 банки, на загальну суму 256 грн,
-06 лютого 2016 року в період часу з 08:00 год. до 12:00 год. - 4 банки, на загальну суму 320 грн,
-08 лютого 2016 року в період часу з 08:00 год. до 12:00 год. - 4 банки, на загальну суму 256 грн,
-09 лютого 2016 року в період часу з 08:00 год. до 12:00 год. - 6 банок, на загальну суму 384 грн,
-11 лютого 2016 року в період часу з 08:00 год. до 12:00 год. - 5 банок, на загальну суму 320 грн,
-13 лютого 2016 року в період часу з 08:00 год. до 12:00 год. - 7 банок, на загальну суму 448 грн,
-15 лютого 2016 року в період часу з 08:00 год. до 12:00 год. - 5 банок, на загальну суму 320 грн,
16 лютого 2016 року в період часу з 08:00 год. до 12:00 год. - 6 банок, на загальну суму 384 грн,
-17 лютого 2016 року в період часу з 08:00 год. до 12:00 год. - 5 банок, на загальну суму 320 грн,
-19 лютого 2016 року в період часу з 08:00 год. до 12:00 год. - 6 банок, на загальну суму 384 грн,
-20 лютого 2016 року в період часу з 08:00 год. до 12:00 год. - 4 банки, на загальну суму 256 грн,
-22 лютого 2016 року в період часу з 08:00 год. до 12:00 год. - 4 банки, на загальну суму 256 грн,
-24 лютого 2016 року в період часу з 08:00 год. до 12:00 год. - 5 банок, на загальну суму 320 грн,
-27 лютого 2016 року в період часу з 08:00 год. до 12:00 год. - 6 банок, на загальну суму 384 грн.,
-28 лютого 2016 року близько 10:34 год. - 12 банок, на загальну суму 768 грн.

Прокурором не оскаржуються доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та правильність застосування кримінального закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій засудженого.

Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Одночасно ст. 419 КПК України містить вимоги до ухвали апеляційного суду, в якій має бути зазначено: імена учасників судового провадження, короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції, узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу і узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження, встановлені судом першої інстанції обставини, встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись із ухваленим вироком місцевого суду щодо ОСОБА_5 , прокурор звернувся із апеляційною скаргою на це судове рішення, у якій висував вимогу про його скасування і ухвалення нового вироку.
При цьому прокурор в апеляційній скарзі, яка аналогічна доводам касаційної скарги сторони обвинувачення, наголошував, що прийняте судом рішення про застосування до ОСОБА_5 ст. 75 КК України є незаконним, немотивованим, внаслідок чого засудженому було призначене таке покарання, яке внаслідок м`якості не відповідає тяжкості вчиненого останнім злочину та даним про його особу внаслідок м`якості. Одночасно прокурор стверджував, що при призначенні ОСОБА_5 покарання місцевим судом не враховано, що призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог закону України про кримінальну відповідальність й зобов`язані відповідно до вимог ст. 65 КК України враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути належним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Розглядаючи апеляцію прокурора на вирок щодо ОСОБА_5 , суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу сторони обвинувачення без задоволення, не зазначив мотиви, з яких виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався, а також мотивовані підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, не перевірив і не спростував доводи, викладені в апеляції.

Суд апеляційної інстанції формально погодився з правильністю застосування місцевим судом кримінального закону - ст. 75 КК України, можливістю виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання та з відповідністю призначеного останньому покарання тяжкості вчиненого ним злочину та даним про його особу.
Як убачається з вироку, при призначенні ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України місцевий суд указав про врахування характеру і ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про засудженого, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, позитивно характеризувався, його віку, матеріального становища, сімейного стану та стану здоров`я.

При цьому, залишаючи апеляцію прокурора без задоволення, апеляційний суд не зважив на кількість епізодів злочинної діяльності ОСОБА_5 , не перевірив наявність непогашених судимостей останнього, не вказав їх у вступній частині ухвали, не перевірив і не зазначив, які саме дані про сімейний стан та стан здоров`я ОСОБА_5 свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання і якими саме доказами підтверджуються ці обставини, які впливають на покарання.
Також хоча прокурор і наголошував в апеляційній скарзі на формально позитивній характеристиці ОСОБА_5 за місцем реєстрації, проте суд апеляційної інстанції ці твердження не перевірив і не спростував.
Не зважив суд апеляційної інстанції і на те, що вік ОСОБА_5 не є достатньою підставою для застосування ст. 75 КК України при призначені останньому покарання з огляду на конкретні обставини вчиненого злочину та того, що засуджений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд наведені вище та інші доводи апеляції прокурора належним чином не перевірив і не спростував, внаслідок чого істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, дійшовши передчасного висновку про правильність застосування місцевим судом кримінального закону, а саме ст. 75 КК України і про відповідність призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості вчиненого ним злочину та даним про його особу.

З огляду на викладене, ухвала суду апеляційної інстанції є такою, що не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України, постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, і підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга прокурора задоволенню.
Якщо при новому розгляді підтвердиться обсяг обвинувачення, за яким ОСОБА_5 визнано винуватим, і не буде встановлено інших пом`якшуючих покарання обставин, призначене йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України слід вважати м`яким.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

п о с т а н о в и в:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 17 листопада 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3