15.03.2017 Справа №363/3385/15-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши в м. Вишгороді у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000401 щодо

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Димера Вишгородського району, жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, офіційно непрацюючого, з середньою освітою, судимого:

8.10.2014 року цим же судом за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на 2 роки;
обвинуваченого за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 2 і ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:
4.12.2014 року близько 1 год. 30 хв. ОСОБА_4 з метою збагачення з корисливих мотивів проник на територію сусіднього домоволодіння й шляхом пошкодження вікна проник до будинку АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_6 : газонокосарки «ЕкспертГарден» вартістю 1 000 грн., та «Тример» - 1 800 грн., а всього вартістю 2 800 грн. З викраденим майном місце події залишив, яким розпорядився на власний розсуд, продавши жителю села ОСОБА_7 за 400 грн.
1.09.2015 року близько 21 год. ОСОБА_4 на полі поблизу с. Рикунь Вишгородського району, діючи з прямим умислом, незаконно зірвав рослини коноплі, які приніс до свого місця проживання по АДРЕСА_1 , які висушив та зберігав вдома для власного вживання без мети збуту. 11.09.2015 року співробітниками правоохоронних органів за вказаною адресою виявлено та вилучено дві пластикові пляшки, з нашаруванням коричневого кольору, три паперові згортки та сухі стебла наркотичного засобу каннабіс сухою вагою 1,0448 г., 0,3939 г., 8,4212 г., 136,47 г, маса екстракту каннабісу становить 0,1551 г. та 0,5571 г.

2.11.2015 року близько 21 год. ОСОБА_4 з метою збагачення з корисливих мотивів проник на територію сусіднього домоволодіння й шляхом пошкодження вікна проник до будинку АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно викрав металевий мангал потерпілого ОСОБА_6 , вартістю 750 грн. Викрадене майно переніс і зберігав за місцем свого проживання.
6.04.2016 року близько 18 год. ОСОБА_4 зайшов з тильної сторони будинку АДРЕСА_1 , який належить потерпілій ОСОБА_8 , й з корисливих мотивів, повторно таємно викрав п`ять листів восьмихвильового азбестового шиферу вартістю 150 грн. кожний, а всього вартістю 750 грн. З викраденим майном місце події залишив і розпорядився ним на власний розсуд, продавши за винагороду жителю села ОСОБА_9 .
Восени 2015 року ОСОБА_4 поблизу колишньої ферми в с. Рикунь, діючи з прямим умислом, зірвав рослини коноплі, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб каннабіс, який приніс до місця свого проживання і зберігав для власного вживання без мети збуту на горищі підсобного приміщення по АДРЕСА_1 . 13.04.2016 року співробітниками правоохоронних органів виявлено та вилучено у вказаному місці полімерний пакет з вказаним наркотичним засобом сухою вагою 46,20 г.

Вказане обвинувачення підтверджується здобутими і дослідженими в справі доказами.
В суді ОСОБА_4 показав, що наркотичної залежності на має, однак епізодично вживав шляхом куріння коноплю, яку зривав на полі, приносив додому й сушив, потім її курив. Мети збуту наркотиків ніколи не мав, придбавав їх тільки для себе. Зокрема зробив так 1 вересня й восени 2015 року. Зібрану коноплю висушував та зберігав за місцем проживання на горищі підсобного приміщення та в будинку. Будинок у якому він проживає належить бабусі ОСОБА_8 11 вересня 2015 року та 13 квітня 2016 року працівники поліції виявили та вилучили за місцем його проживання вказану висушену коноплю, що містилася в пакетах та згортках, пристрій для куріння з пластикових пляшок.
Також показав, що не працював й заробітків не мав, тому вчинював крадіжки майна. Зокрема, два рази через вікно проникав до будинку сусіда ОСОБА_6 , звідки викрав в грудні 2014 року дві газонокосарки, а в листопаді 2015 року металевий мангал. Газонокосарки продав за 400 грн., мангал залишив вдома, де його в подальшому вилучено.
Крім того в квітні 2016 року зняв з будинку в якому проживає 5 листів шиферу, які тачкою одвіз й продав жителю села.
ОСОБА_4 повністю визнав свою вину за вказаними епізодами звинувачення, погодився з його змістом, переліком, найменуванням та вартістю викраденого майна по всіх епізодах зазначеного вище обвинувачення, а також з кваліфікуючими ознаками інкримінованих йому злочинів. Погодився також з усім переліком, кількістю та вагою вилучених наркотичних засобів, які він незаконно придбав і зберігав за місцем проживання для власного вживання без мети збуту.
Не визнав лише того, що він перевозив наркотичний засіб, оскільки коноплю зривав на полі безпосередньо біля села в якому проживає, і не міг перевозити її додому, а лише тільки приносив пішки.
Потерпілий ОСОБА_6 в суді показав, що від сусідів дізнався, як ОСОБА_4 лазить до нього в будинок, викрадає майно, коли він виявив сліди проникнення через вікно й відсутність двох газонокосарок і металевого мангалу. Так було в грудні 2014 року й в листопаді 2015 року. Після звернення в поліцію підтверджено причетність до цього його сусіда ОСОБА_4 . Викрадене майно йому повернуто, претензій до обвинуваченого він не має.
Вина обвинуваченого також підтверджується даними:
-заяви потерпілої ОСОБА_8 від 6.04.2016 року про викрадення з її будинку 5 листів шиферу;
-протоколу огляду місця події домоволодіння АДРЕСА_1 щодо відсутності восьмиволнових листів азбестового шиферу на будинку;
-протоколу огляду місця події від 9.04.2016 року про виявлення викраденого майна на території домоволодіння ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 ;
-протоколу слідчого експерименту від 13.04.2016 року в ході якого ОСОБА_4 детально на місці показав всі обставини крадіжки шиферу;
-протоколу огляду місця події від 13.04.2016 року домоволодіння АДРЕСА_1 про виявлення та вилучення на горищі підсобного приміщення полімерного пакету з сухою речовиною рослинного походження схожого на каннабіс;
-висновків судово-хімічної експертизи від 20.04.2016 року №7-02/380, про те, що вилучена у ОСОБА_4 речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом каннабіс, обіг якого заборонено, масою в перерахунку на суху речовину 46,2 г;
-протоколу огляду місця події від 11.09.2015 року домоволодіння АДРЕСА_1 про виявлення та вилучення за місцем проживання ОСОБА_4 двох пластикових пляшок, з нашаруванням коричневого кольору, трьох паперових згортків та сухих стебел речовини рослинного походження схожого на канабіс;
-висновків судово-хімічної експертизи від 24.09.2015 року №2-02/1209 про те, що вилучена у ОСОБА_4 речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом каннабіс, обіг якого заборонено, масою в перерахунку на суху речовину 1,0448 г., 0,3939 г., 8,4212 г., 136,47 г, а на внутрішній поверхні пляшок екстракт каннабісу масою в перерахунку на суху речовину 0,1551 г та 0,5571 г;

-а також речовими доказами згаданим наркотичним засобом, пристроями для його вживання зі слідами від куріння й нашаруваннями екстракту каннабісу, згортків та пакетів у яких він зберігався;

-даними зави потерпілого ОСОБА_6 від 8.12.2014 року про викрадення його побутових електроприладів;
-протоколу огляду місця події від 12.11.2015 року про виявлення у ОСОБА_7 газонокосарок «ЕкспертГарден» та «Тример», викрадених у потерпілого ОСОБА_6 та протоколу огляду вказаних речей;

-зави потерпілого ОСОБА_6 від 3.11.2015 року про викрадення його металевого мангалу;
-протоколу огляду місця події від 03.11.2015 року про виявлення за місцем проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 металевого мангалу, викраденого у потерпілого ОСОБА_6 та протоколу огляду вказаних речей;

-даними проколів слідчого експерименту від 17.11.2015 року в ході якого ОСОБА_4 детально на місці показав всі обставини проникнення до будинку потерпілого ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 і викрадення його майна.
Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 у незаконному придбанні і зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, повторно, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно, з проникненням у приміщення, що підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні, і кваліфікує його злочинні дії за ч. 2 і ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України.

Водночас в суді не знайшло свого підтвердження посилання в обвинуваченні на те, що ОСОБА_4 восени 2015 року перевозив наркотичний засіб, відповідні докази про це в справі відсутні, коли ОСОБА_4 наркотичний засіб придбав біля місця свого проживання й транспортних засобів у користуванні не має, а тому вказану кваліфікуючу ознаку перевезення, слід виключити з обвинувачення як недоведену і безпідставну.

Також органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачувався в тому, що 02.02.2015 о 15 год. 31 хв. працівники міліції в смт. Димері, Вишгородського району, Київської області, в приміщенні Димерського відділу міліції Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області, для проведення оперативної закупки наркотичного засобу, вручили ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 100 (сто) грн., з яких була зроблена ксерокопія.

Цього ж дня, о 16 год. 32 хв., ОСОБА_10 прибув на АДРЕСА_1 , де на подвір`ї зазначеного домоволодіння передав ОСОБА_4 вказані вище 100 грн. для придбання наркотичного засобу. Після чого ОСОБА_4 передав ОСОБА_10 паперовий згорток, в якому знаходилась суха подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору. Таким чином, ОСОБА_4 незаконно, протиправно збув особливо небезпечний наркотичний засіб ОСОБА_10 .

В цей же день, о 16 год. 45 хв., під час проведення працівниками міліції огляду ОСОБА_10 в с. Рикунь, Вишгородського району, Київської області, у останнього в присутності двох понятих виявлено та вилучено вказаний вище паперовий згорток з наркотичним засобом.

Згідно висновку експерта № 2-02/150 від 05.02.2015 представлена на експертизу речовина є речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка знаходилась у паперовому згортку, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс. Маса наркотичного засобу (канабісу) в перерахунку на суху речовину становить 1, 0843 г.

Крім того, 24.02.2015, о 14 год. 30 хв., працівники міліції в смт. Димері, Вишгородського району, Київської області, в приміщенні Димерського відділу міліції Вишгородського РВ ГУМВС України в Київській області, для проведення оперативної закупки наркотичного засобу, вручили ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 100 (сто) грн., з яких була зроблена ксерокопія та оброблені хімічним порошком «Люмінор 540т»

Цього ж дня, о 15 год. 20 хв. ОСОБА_10 прибув на АДРЕСА_1 , де на подвір`ї зазначеного домоволодіння передав ОСОБА_4 вказані вище 100 грн. для придбання наркотичного засобу. Після чого ОСОБА_4 передав ОСОБА_10 паперовий згорток, в якому знаходилась суха подріблена речовина рослинного походження зеленого кольору. Таким чином, ОСОБА_4 незаконно, протиправно збув особливо небезпечний наркотичний засіб ОСОБА_10 .

В цей же день, о 15 год. 30 хв., під час проведення працівниками міліції огляду ОСОБА_10 в с. Рикунь, Вишгородського району, Київської області, у останнього в присутності двох понятих виявлено та вилучено вказаний вище паперовий згорток з наркотичним засобом.

Згідно висновку експерта №2-02/297 від 12.03.2015 р., представлена на експертизу мілкоподрібнена речовина рослинного походження коричневого кольору, яка знаходиться у спец пакеті експертної служби № 1436841, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс. Маса наркотичного засобу (канабісу) в перерахунку на суху речовину становить 0,7945 г.

Проте вказане обвинувачення свого підтвердження в суді не знайшло з таких підстав.

Так, ОСОБА_4 в суді показав, що він дійсно зберігав коноплю відома але виключно для себе в невеликих кількостях, мети збуту будь-кому в нього ніколи не виникало і таких дій він ніколи не вчинював.

В лютому 2015 року до нього прийшов його знайомий ОСОБА_11 , разом з яким їх засуджено цим судом за вчинення крадіжки в 2014 році. На запитання чи є в нього конопля, відповів, що в нього її не має. ОСОБА_12 наполягав на тому, щоб він розшукав коноплю. Пізніше він неодноразово приходив і наполегливо питав про коноплю. Отримавши негативну відповідь, сам приніс йому паперовий згорток з коноплею і передав за це йому 100 грн. Коноплю наказав передати свідку ОСОБА_13 , який прийде по нею. За це віддасть йому половину суми цих коштів. Близько 16 год. того дня прийшов ОСОБА_13 , який представився ОСОБА_14 і сказав, що він від ОСОБА_15 , якому він віддав згорток тієї коноплі, як наказав йому останній. Ще через дві години знову прибув ОСОБА_12 , який забрав ті гроші й залишив йому 50 грн.

Наступного дня знов прийшов ОСОБА_12 та потім приходив ще п`ять разів до нього з тим самим запитанням про те, чи є в нього конопля, весь час пропонував за це гроші, при цьому коноплю він повинен був віддати саме ОСОБА_13 і саме за гроші. На п`ятий раз він вирішив віддати залишки коноплі, яку раніше дав йому ОСОБА_12 , коли той прийшов із ОСОБА_13 , що він і зробив, які за це йому залишили 100 грн. купюрами по 50 грн.

Після затримання працівники міліції провели обшук і знайшли в його ці гроші, сірникову коробку з коноплею.

В цій частині звинувачення ОСОБА_4 свою вину не визнав, показав, що наміру збувати наркотики ані ОСОБА_13 , ані ОСОБА_16 , ані будь-кому в нього ніколи не було. Наркотичні засоби передавав між ними як посередник, на неодноразову, наполегливу вказівку останнього, власної вигоди та мотивів для цього не мав. При цьому наркотичний засіб, який зберігав для власного вживання, нікому не віддавав, а віддав лише той, що йому приніс ОСОБА_17 .

Про вказані обставини обвинувачений в суді ствердив неодноразово, показання якого є послідовними й логічно побудованими, які належними, допустимими і достатніми доказами в суді не спростовано.

Згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Починаючи з серпня 2015 року, свідки сторони обвинувачення до суду не прибули, примусові приводи останніх не виконано, які перед судом в порядку ст. 23 КПК України не постали, коли згідно ч. 4 ст. 28 КПК України суд повинен розглянути вказане провадження в суді першочергово.

Суд вважає, що подальше зволікання з вирішенням цієї справи (більше ніж 1,5 року) , з огляду на адекватність ситуації провадження призведе до невиправданого затягування її розгляду поза розумними строками і з порушенням права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд в розумінні вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких обставин суд позбавлений можливості надалі відкладати розгляд справи і зволікати з її вирішенням.

Судом встановлено, що після проведення контрольованих закупок у ОСОБА_10 вилучено каннабіс вагою 1,084 г і 0,7945 г. згідно протоколів огляду особи від 2 і 24.02.2015 року висновків судово-хімічної експертизи від 5.02.2015 року № 2-02/150 та від 12.03.2015 року № 2-02/297.

Посилання в постановах про проведення контролю за вчиненням злочину від 26.01.2015 року на те, що ОСОБА_4 , з часу початку розслідування в справі з 23 січня 2015 року займається збутом наркотичних засобів будь-якими доказами в суді не підтверджено і є голослівним.

Так, згідно даних протоколу № 179т про результати контролю за вчиненням злочину від 2.02.2015 року та протоколу огляду особи від 2.02.2015 року у покупця ОСОБА_10 в ході контролю за вчиненням злочину після придбання наркотичних засобів виявлено вручену йому купюру 50 грн. Водночас ОСОБА_4 обвинувачується в отриманні всієї суми винагороди 100 грн., що спростовується даними цих протоколів і підтверджує правильність показань обвинуваченого в суді.

Під час дослідження в суді речового доказу карти пам`яті інв. № 2, яка має містити аудіо та відеоконтроль особи за вчиненням злочину збуту наркотичних засобів ОСОБА_4 2 і 24 лютого 2015 року, встановлено, що до вказаного інформаційного носія «не має доступу, файлова система не розпізнана, переконайтесь у тому, що всі системні драйвера завантажені й том не пошкоджений».

Водночас дані про технічні характеристики вказаного інформаційного носія в справі відсутні, суду не представлені. Відсутні в справі й дані про те, які саме файли містяться в цьому доказі, який їхній розмір, характеристики, продовжуваний час запису, першоджерело на який здійснено цей запис, тощо.

Не має в справі даних і про те, що вказаний відеозапис відкрито стороні захисту в розумінні вимог ст. 290 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів.
Органи державної влади та їх посадові особи, у тому числі ті, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Відповідно до практики ЄСПЛ підбурювання до вчинення злочину (провокація) визнається порушенням гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) права особи на справедливий судовий розгляд. Згідно з визначенням, закріпленим у Рішенні Суду від 9 червня 1998 року у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», підбурювання з боку правоохоронних органів має місце тоді, коли працівники таких органів або особи, які діють за їх вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений.
Крім цього, виходячи з вимог ст. ст. 258, 260, 263, 269 КПК України, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», застосування технічних засобів отримання інформації, що пов`язане із втручанням у приватне спілкування людини та негласною фіксацією розмов, дій, обстановки, допускається виключно за вмотивованою ухвалою слідчого судді, в якій зазначаються: точна назва заходу, термін його застосування, особа щодо якої має здійснюватися такий захід, та орган, якому надано відповідний дозвіл.
Європейський Суд з прав людини у своєму Рішенні від 11 грудня 2008 року у справі «Мирилашвілі проти Росії» зазначив, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх. Суд констатував, що рішення про відмову розкрити матеріали, пов`язані з операцією щодо прослуховування телефонних розмов, результатами якого було обґрунтовано обвинувальний вирок національного суду, не супроводжувалося адекватними процесуальними гарантіями, і, крім цього, не було достатньо обґрунтованим.
Встановлено, що стороні захисту не відкривалися і суду не представлено матеріали, які стосуються санкціонування заходів аудіо та відео контролю проведених 2 і 24 лютого 2015 року на підставі ухвали Апеляційного суду Київської області.

У матеріалах справи ухвала слідчого судді про надання дозволів на застосування зазначених заходів відсутня. Таким чином, у провадженні не встановлено, які конкретно негласні слідчі (розшукові) дії були санкціоновані слідчим суддею, щодо кого саме, на який строк та чи діяли правоохоронні органи у межах та у спосіб, передбачених відповідними судовими рішеннями. За відсутності підтвердження правових підстав та порядку застосування заходів, які тимчасово обмежували конституційні права і свободи ОСОБА_4 , зазначене становить основний критерій недопустимості їх результатів як джерела доказів.

Статтею 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» передбачено заборону оприлюднювати або надавати зібрані відомості, а також інформацію щодо проведення або непроведення стосовно певної особи оперативно-розшукової діяльності лише до прийняття рішення за результатами такої діяльності. Питання оприлюднення або надання такої інформації після прийняття рішення регулюється законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державну таємницю» забороняється віднесення до такої таємниці будь-яких відомостей, якщо цим можуть звужуватися зміст і обсяг конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді цієї справи суд ураховує практику ЄСПЛ в справах «Тейшейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти Російської федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Баннікова проти Російської федерації» від 4 листопада 2010 року.

В цих рішеннях ЄСПЛ зокрема зазначив, що застосування агентів «під прикриттям» повинно бути обмеженим. За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, всі докази, одержані внаслідок провокації, підлягають визнанню недопустимими.

Аналізуючи досліджені в суді докази в їх сукупності та взаємозв`язку, не можна дійти висновку, що умисел на збут наркотичних засобів у ОСОБА_4 сформувався незалежно від впливу на нього «агента ОСОБА_10 » та раніше судимого разом з обвинуваченим ОСОБА_18 , а також дій співробітників поліції. При цьому ОСОБА_12 та ОСОБА_19 цілеспрямовано схилили обвинуваченого до збуту наркотичних засобів, який би в іншому випадку не був би вчинений.

З цього суд зважає також на те, що ОСОБА_4 наркотичні засоби завжди вживав самостійно та одноосібно, зберігав їх в невеликій кількості у себе вдома, мав пристрій з пляшок для цього, виконав посередницькі дії щодо передачі наркотичних засобів ОСОБА_20 та на вимогу ОСОБА_18 , які йому той перед цим передав, коли даних про те, що ОСОБА_4 займався збутом наркотиків у справі не має.

При цьому ОСОБА_12 та ОСОБА_19 до суду не прибули і цих обставин своїми показаннями не спростували.

Ніщо в справі не вказує на те, що ОСОБА_4 мав намір і в нього сформувався прямий умисел на збут наркотичних засобів у розумінні вимог Кримінального законодавства України, без втручання і впливу згаданих вище осіб.

За таких обставин та з урахуванням викладеного вище слід дійти висновку, що докази в справі по зазначених епізодам злочинної діяльності за ч. 2 ст. 307 КК України здобуто внаслідок провокації, які за конвенційною практикою ЄСПЛ слід визнати недопустимими.

За змістом вимог ст. 62 Конституції України в Україні діє презумпція невинуватості, коли особа вважається невинуватою у вчиненні будь-якого правопорушення, доки її вину не буде доведено в установленому Законом порядку. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином за відсутності в діянні ОСОБА_4 складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України його слід визнати невинуватим і виправдати.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує конкретні обставини справи, ступінь вчинених ним злочинів, невеликої і середньої тяжкості та тяжкого злочину, кількість епізодів злочинної діяльності, дані про його особу, його молодий вік, який раніше судимий, під час випробування за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, слід визнати його щире каяття.

Оскільки нові злочини ОСОБА_4 вчинив, не відбувши покарання за попереднім вироком, останньому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, частково приєднавши невідбуту частину покарання згідно вимог ст. 71 КК України.

Вирішуючи питання про запобіжний захід обвинуваченого до набрання вироком законної сили, то в зв`язку з постановленням обвинувального вироку й засудженням ОСОБА_4 до позбавлення волі, останньому в зв`язку з виникненням ризику переховування слід обрати запобіжний захід тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370 і 374 КПК України,

засудив:

визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 і ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України і за цим законом призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 309 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_4 визначити покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 8 жовтня 2014 року і остаточно ОСОБА_4 визначити покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
За ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_4 визнати невинуватим і виправдати за відсутністю в його діянні складу злочину.

Обрати щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід тримання під вартою в СІЗО № 13 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київської області, якого взяти під варту в залі суду.

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання ОСОБА_4 .

На підставі ст. 72 КК України зарахувати час попереднього ув`язнення ОСОБА_4 в цьому кримінальному провадженні в період з 24 лютого по 23 червня 2015 року та з 13 квітня 2016 року по 8 лютого 2017 року в строк призначеного покарання за цим вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі:

-наркотичний засіб каннабіс вагою 0, 5843 г., фрагменти пляшок, фольги та наркотичний засіб каннабіс вагою 0,1483 г., 3,7018 г., 46, 2 г, три паперові згортки та сухі стебла особливо небезпечного наркотичного засобу каннабіс сухою вагою 1,0448 г., 0,3939 г., 8,4212 г., 136,47 г. знищити;

-газонокосарки «ЕкспертГарден» та «Тример» залишити потерпілому ОСОБА_6 ; карту пам`яті інвентарний № 2 залишити в матеріалах справи.

За проведення судово-хімічних експертиз стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в розмірі 245, 96 грн., 384 грн., 614, 40 грн., 614, 40 грн., 384 грн., 440, 20 грн., а всього 2692, 86 грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя