Справа № 727/1/17
Провадження № 1-в/727/7/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю заявника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці заяву ОСОБА_4 про звільнення на підставі ст. 84 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці із заявою про те, що вироком Герцаївського районного суду м.Чернівці від 12 квітня 2016 року його було засуджено до 4 років позбавлення волі.

Він є хворим на СНІд та інші супутні хвороби. За час перебування під вартою стан його здоров?я погіршився.

Відповідно до ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню подальшого покарання може бути звільнена від подальшого його відбування.

Просив звільнити його від подальшого відбування покарання в зв?язк4у із хворобою.

Суд заслухавши прокурора, яка не заперечувала проти задоволення клопотання, захисника, який підтримав клопотання ОСОБА_6 , представника СІЗО, який повідомив, що дійсно стан ОСОБА_4 погіршився, вважає, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що вироком Герцаївського районного суду м.Чернівці від 12 квітня 2016 року його було засуджено до 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття
покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які
захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки
з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого
злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання,
ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він
від призначеного лікування, а також інші обставини.
При виникненні сумнівів щодо правильності висновку лікарської
комісії суд вправі призначити судово-медичну експертизу.
Перелік таких хвороб встановлений спільним наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572. Йдеться про найбільш тяжкі форми туберкульозу, інфекцію вірусу імунодефіциту людини, злоякісні новоутворення, тяжкі прояви хвороб ендокринної системи, органів кровообігу тощо. Наявність саме такої хвороби і факт її перешкоджання відбуванню покарання має встановити спеціальна лікарська комісія, а при потребі призначена судом судово-медична експертиза.

До тяжких слід віднести хвороби, включені до Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання. До них, зокрема, віднесені: а) найбільш тяжкі форми туберкульозу; б) інфекція вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ/СНІД); в) лепра; г) злоякісні та деякі інші новоутворення; ґ) деякі хвороби ендокринної системи (цукровий діабет тощо); д) окремі хвороби нервової системи та органів чуття (наприклад, менінгіти вторинні гнійні, абсцеси головного мозку, розсіяний склероз, паркінсонова хвороба, епілепсія, повна сліпота); е) деякі хвороби органів кровообігу (наприклад, ішемічна хвороба серця, міокардитичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба III стадії, облітеруючий ендартеріїт, облітеруючий атеросклероз); є) деякі хвороби органів дихання (бронхіальна астма, абсцес легені тощо); ж) деякі хвороби органів травлення (наприклад, окремі форми цирозу печінки); з) хвороби нирок з хронічною нирковою недостатністю в термінальній стадії; и) деякі хвороби кістково-м`язової системи та сполучної тканини (ревматоїдний артрит, системна склеродермія тощо); і) хвороби обміну (подагра в термінальній стадії); й) деякі види пром
Захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадку, якщо ця хвороба не лише за своєю тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання загрожує її життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.
Судом встановлено, що згідно висновку експерта № 024 від 18.04.2017 року ОСОБА_4 , 1983 року народження на момент проведення експертизи хворіє на В22.2 ( хвороба зумовлена СНІД з проявами виснаження) ; клінічна стадія. Невмотивоване виснаження. Кардиоз ротової порожнини. Імуносупресія. Ангулярний Хейліт. Хронічний вірусний гепатит С, ремісія.

Згідно витягу із медичної картки хворого від 15.05.2017 року ОСОБА_4 потребує схеми та режиму прийому ліків, ФОГК, стаціонарного лікування, постійного нагляду лікаря.

У ст. 3 Конвенції встановлено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

За ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

В одному із фундаментальних рішень (рішення у справі «Сельмуні проти Франції») ЄСПЛ визначено, що ст. 3 Конвенції є втіленням основних цінностей демократичних суспільств, які входять до складу Ради Європи, і вважається одним із найважливіших основоположних положень Конвенції, відступ від якого не дозволяється. У разі подання скарг за цією статтею Конвенції ЄСПЛ повинен провести особливо ретельний аналіз із урахуванням усіх матеріалів, поданих сторонами (правова позиція у справі «Матьяр проти Туреччини»).

У своїх рішеннях ЄСПЛ зазначає, що ст. 3 Конвенції захищає одну із фундаментальних цінностей демократичного суспільства, згідно з цією статтею забороняється будь-яке катування або нелюдське чи таке, що принижує гідність, поводження, незалежно від обставин справи чи поведінки потерпілого (рішення у справі «Лабіта проти Італії»). Суд також установлює, що розрізнення між поняттями «катування» та «нелюдське чи таке, що принижує гідність, поводження» було введено для того, щоб «позначити особливий рівень жорстокості умисного нелюдського поводження, що призводить до тяжких і жорстоких страждань» (рішення у справі «Ірландія проти Великобританії»).

Вказані вище обставини дають підстави вважати, що стан ОСОБА_4 значно погіршився, хвороби на які він хворіє входять до переліку та загрожують його життю, його поведінку, ставлення до вчиненого, практику Європейського суду з Прав людини, а тому можливо звільнити від подальшого відбування покарання на підставі ст. 84 КК України.

На підставі викладеного ст.84 КК України суд, -

У Х В А Л И В:
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від подальшого відбування покарання за вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 12 квітня 2016 року на підставі ст. 84 КК України.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена на протязі 7 діб з дня її винесення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

СУДДЯ ОСОБА_1