АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2068/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 24 березня 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_10 , погодженого із прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Полтава, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, ФОП, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді, відмова у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивована тим, що при вирішенні цього питання слідчий суддя прийшов до висновку, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, є необґрунтованою. Також слідчий суддя визнав недоведеними доводи прокурора, що існують ризики переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у провадженні, а також вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя послався на врахування даних про особу ОСОБА_8 , а тому вирішив відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зокрема, апелянт стверджує, що підставою для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яка повністю підтверджується зібраними у провадженні доказами, та наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, прокурор вказує, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до семи років, незаконно впливати на свідків у провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також вчинити інші кримінальні правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки ОСОБА_8 не працює, суспільно корисною працею не займається та не має постійного доходу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Дарницького управління поліції ГУ Національної поліції України в місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002736 від 10 березня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

23 березня 2017 року о 07 год. 30 хв. ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Того ж числа ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

24 березня 2017 року слідчий СВ Дарницького УП ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва ОСОБА_9 , звернулася до Дарницького районногосуду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 24 березня 2017 року у задоволенні клопотання слідчого було відмовлено.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, є необґрунтованою. Також слідчий суддя визнав недоведеними доводи слідчого та прокурора, що існують ризики переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування і суду, незаконного впливу на свідків у провадженні, а також вчинення ним іншого кримінального правопорушення, а тому вирішив відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Цих вимог закону слідчий суддя дотримався при розгляді клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_10 про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, у відповідності до ч. 2 ст. 194 КПК України, постановив ухвалу про відмову в застосуванні щодо останнього будь-якого запобіжного заходу.

Так, посилаючись в клопотанні, що ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці умисно незаконно придбав предмет, схожий на корпус гранати Ф-1, і предмет, схожий на запал УЗРГМ-2, після чого поклав їх до багажника автомобіля марки «Subary Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився у гаражному приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно їх зберігав без встановленого законом дозволу, слідчий та прокурор повинні були зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 131 КПК України, запобіжні заходи є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Зокрема, як вбачається з протоколу обшуку від 23 березня 2017 року і висновку судового експерта відділу вибухотехнічних та пожежотехнічних досліджень Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_11 від 24 березня 2017 року № 14-113, в автомобілі марки «Subary Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 , батьку ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено конструктивно оформлений заряд вибухової речовини промислового виготовлення (корпус гранати Ф-1), який не відноситься до бойових припасів, та вибуховий пристрій військового призначення (запал УЗРГМ-2), який відносить до бойових припасів. Вказані елементи при поєднанні в єдину конструкцію будуть представляти собою споряджену оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відносить до бойових припасів.

Обґрунтовуючи підозру у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, слідчий в клопотанні посилається на покази свідків, а саме ОСОБА_13 , якому стало відомо, що ОСОБА_8 у володінні за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , може зберігати ручну осколкову гранату Ф-1.

Разом з тим, під час проведення обшуку на ділянці АДРЕСА_4 , осколкової гранати Ф-1 не виявлено, транспортний засіб, де зберігалася осколкова граната Ф-1, а саме автомобіль марки «Subary Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, як і ОСОБА_8 , не були допитані з приводу того, кому саме належить вказана осколкова граната. Тому на даному етапі розслідування відсутні підстави стверджувати, що повідомлена ОСОБА_8 підозра за ч. 1 ст. 263 КПК України є обґрунтованою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, дійшов правильного висновку про недоведеність прокурором існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, доводи прокурора щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення є непереконливими.
У зв`язку з наведеним вище колегія суддів переконана, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 176 178, 183, 194 КПК України, постановив ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва ОСОБА_9 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 24 березня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_10 , погодженого із прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4