Справа № 629/2250/17
Номер провадження 1-кп/629/316/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Лозова Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України,-
в с т а н о в и в:
В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України.
01.06.2017 року ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області обвинуваченому обрано запобіжних захід тримання під вартою. Строк дії ухвали до 29.07.2017 року.
Прокурор заявив клопотання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу тримання під вартою, вказуючи на існування ризиків, які послужили причиною обрання даного запобіжного заходу, а саме, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, які не були допитані, переховуватися від суду.
Обвинувачений проти задоволення клопотання прокурора заперечував в повному обсязі, просив раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на домашній арешт, посилаючись на те, що він являється інвалідом ІІ групи за серцево-судинним захворюванням, переніс оперативне шунтування судин черевної порожнини і пахових судин обох ніг, страждає на мультирезистенный туберкульоз, артеріальний тиск
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання свого підзахисного.
Суд вважає за можливим розглянути обидва клопотання одночасно.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше як на підставах та в порядку, передбачених законом.
Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод (Рим, 1950), ст.ст. 148, 155 КПК України, для обрання або для зміни підозрюваному міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, необхідно наявність підстав вважати, що дана особа, яка обвинувачується у вчиненні злочину, буде намагатися або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини в справі, а також продовжувати злочинну діяльність.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Дослідивши матеріали кримінального провадження в рамках заявленого клопотання, суд вбачає наявність розумної підозри відносно обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому державним обвинуваченням злочинів. При цьому суд, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміновані обвинуваченому діяння.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для продовження обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , суд виходить з того, що існують обставини, які свідчать про те, що маються ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують необхідність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:
- можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше засуджений : 23.11.1977 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 142 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 29.01.1987 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч 2 ст. 206 КК України до 3 років позбавлення волі; 28.02.1991 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст. 17, ч. 2 ст. 142,ч.3 ст. 143. ч.3 ст. 222, ст. 42 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 14.05.1991 року перегляд вироку від 28.02.1991 року Лозівського міськрайонного суду Харк вської області. Харківським обласним судом: ст. 17 - ст. 142 ч. 2 перекваліфікована на ст. 17 ст. 141 ч. 2, в іншій частині вирок суду залишено без змін; 14.03.2003 року Ленінським а районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 14 , ч. 3 ст. 206, ст. 42, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст 355 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 11.08.2003 року перегляд вироку від 14.03.2003 року Ленінського районного суду м. Харкова, Апеляційним судом Харківської області ч. 3 ст. 142 перекваліфікована на ч. 2 ст. 142, ч. 4 ст. 189 перекваліфікована на ч. 2 ст. 189, вважати засудженим за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 142. ч. 2 ст. 14 , ч. 3 ст. 206, ст. 42, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст 355 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 06.10.2006 року постановою Славяносербського районного суд Луганської області від 28.09.2006 року відповідно до ст. 81 КК України звільнений умовно- достроково на невідбуту частину покарання - 4 місяці; 05.07.2010 року Апеляційним судом Харківської області за ч. 3 ст 307, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 306, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна: 27.06.2015 року постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2015 року відповідно до ст. 81 КК України звільнений умовно - достроково на невідбуту частину покаранні 1 рік 10 місяців 29 днів. Судимості не знято в установленому законом порядку, відбував покарання за вироками реально, обвинувачується у вчиненні злочину після відбуття покарання, обвинувачується у вчиненні нових умисних злочинів знов проти власності та у сфері обігу наркотичних засобів, обвинувачуються у вчиненні умисних тяжких злочинів, за які передбачено покарання до 6 та до 10 років позбавлення волі.
- можливість переховування від суду, що підтверджується відсутністю достатньо стійких соціальних зв`язків, а саме має неусталені цивільні стосунки з вересня 2015 року, за місцем реєстрації не проживає, не працює, є пенсіонером;
- можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки більшість свідків не була ще допитана судом.
При цьому суд врахувує, що обвинувачений є інвалідом ІІ групи за серцево-судинним захворюванням, переніс оперативне шунтування судин черевної порожнини і пахових судин обох ніг, страждає на мультирезистенный туберкульоз, артеріальний тиск, разом з тим у суду відсутні дані, що стан здоров`я обвинуваченого перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, у зв`язку з чим суд з огляду на всю сукупність обставин, зазначених вище, погоджується з доводами прокурора про наявність ризиків за п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим і його захисником на його користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Таким чином, в суду немає підстав вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому є необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

Керуючись ст. 372 КПК України, - суд-
у х в а л и в:
Клопотання прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області задовольнити.
Клопотання ОСОБА_4 - залишити без задоволення.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк до 15.09.2017 року в умовах Державної установи "Харківська установа виконання покарань № 27".
Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з дня постановлення ухвали, а саме з 18.07.2017 року.
Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Харківська установа виконання покарань № 27".
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1