ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
прокурора : ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002515 від 07.11.2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, останній раз вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2011 року за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, проживаючого в АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02.11.2015 року відносно ОСОБА_4 був встановлений адміністративний нагляд строком на два роки з моменту звільнення з місць позбавлення волі із встановленням обмежень у виді заборони виходу з місця проживання з 22:00 до 05:00 години, з`являтися в Індустріальний відділ поліції для реєстрації чотири рази на місяць, заборони перебувати у місцях продажу спиртних напоїв на розлив. Про вказані обов`язки, викладені в ухвалі Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02.11.2015 року, а також про зобов`язання прибути не пізніше десятиденного терміну з дня звільнення з місця позбавлення волі за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_2 , зареєструватись в Індустріальному відділенні поліції в десятиденний строк, ОСОБА_4 07.11.2015 р. був ознайомлений під підпис адміністрацією Солонянської виправної колонії №21.
Перебуваючи під адміністративним наглядом засуджений, з метою ухилення від адміністративного нагляду за обраним ним місцем проживання АДРЕСА_2 , діючи умисно, самовільно, починаючи з 01.08.2016 року перестав проживати, на реєстрацію за вказаним ним місцем проживання до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області не з`являвся, про нове місце мешкання органи поліції не повідомив, чим ухилився від адміністративного нагляду.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину свою в пред`явленому обвинуваченні визнав частково, суду пояснив, що коли він у 2015 році звільнився з місць позбавлення волі, його поставили на облік у дільничного інспектора, де він повинен був відзначатися з 10 до 14 години чотири рази на місяць та проживати за адресою АДРЕСА_2 . На реєстрацію він приходив, але деколи не з`являвся через те, що потрібно було ходити на роботу, щоб годувати сім`ю. Через деякий час, обвинувачений продав свою квартиру за вказаною адресою, його матір купила квартиру в м. Дніпродзержинську (Кам`янське), він там прописався, але не проживав, а дільничному інспектору написав заяву про зміну місця проживання, зазначивши при цьому нову адресу, а саме АДРЕСА_3 , де проживав разом зі своєю співмешканкою. ОСОБА_4 стверджує, що дільничні приходили та перевіряли його за новою адресою з квітня до кінця літа 2016 року.
Судом допитано свідка ОСОБА_5 , яка показала, що є співмешканкою ОСОБА_4 , вони проживають разом з листопада 2015 року за адресою АДРЕСА_3 , а в квартирі АДРЕСА_4 ОСОБА_4 зареєстрований, але не проживав там з 2013 року. ОСОБА_5 пояснила, що дільничні інспектори приходили з перевіркою 2-3 рази на місяць за адресою АДРЕСА_3 , при цьому обвинувачений не залишав місця мешкання ні ввечері, ні вночі.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що працює дільничним інспектором Індустріального відділу поліції, здійснював адміністративний нагляд за ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 , а після того, як старший інспекор Індустріального ВП ОСОБА_7 надав змінені списки з адресами осіб, які перебувають на обліку, перевірки здійснювались за зміненою адресою, а саме: АДРЕСА_3 . Були випадки, коли у квартирі АДРЕСА_5 ніхто не відчиняв і ОСОБА_4 не з`являвся для реєстрації у відділок по декілька тижнів, але потім його знаходили саме за вищевказаною адресою у квартирі АДРЕСА_5 . Про те, що обвинувачений змінив адресу та проживав у м. Дніпродзержиньку (Кам`янському) дільничному відомо з його слів.
Свідок ОСОБА_7 суду показав, що на момент даних подій працював старшим інспектором Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області. ОСОБА_4 після звільнення з місць позбавлення волі у 2015 році не з`явився до Індустріального ВП як особа, яка підлягає адміністративному нагляду, після цього він прийшов за викликом у відділок і був поставлений на облік. ОСОБА_4 спочатку проживав та був на обліку за адресою АДРЕСА_2 , а потім написав заяву про зміну місця проживання на квартиру АДРЕСА_5 в цьому ж домі. З 01.08.2016 року ОСОБА_4 не з`являвся на реєстрацію і його про зміну місця проживання не повідомляв, а за адресою АДРЕСА_3 , на яку виходили дільничні інспектори 03.08.2016 р., 15.08.2016 року, 22.08.2016 року згідно протоколів за ч.2 ст.187 КУпаП, його не було.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_4 це її син, який після звільнення з місць позбавлення волі став жити з сім`єю за адресою АДРЕСА_3 , а вона проживала у тому ж домі, тільки у квартирі АДРЕСА_4 , куди щомісяця приходили працівники поліції до її сина, і вона поясняла їм, що він проживає у квартирі під АДРЕСА_5 . Восени 2016 року свідок продала свою квартиру та купила житло у м. Дніпродзержинську (Кам`янському), син там був одного разу, коли допомагав перевозити речі. З серпня по вересень 2016 року свідок бачила сина в районі вул. Косіора (П. Калнишевського) декілька разів на місяць.
Свідок ОСОБА_9 суду показав, що працює дільничним інспектором Індустріального відділу поліції, коли ОСОБА_4 не з`являвся у відділок для реєстрації, він виходив з метою здійснення адміністративного нагляду за його адресою АДРЕСА_2 , там ніхто двері не відчиняв, тоді він перевіряв квартиру АДРЕСА_5 , де проживала його співмешканка, яка поясняла, що не спілкується з ОСОБА_4 декілька місяців і він за цією адресою не проживає. На початку серпня 2016 року на ОСОБА_4 в його присутності складали протокол щодо його відсутності за адресою місця мешкання, а впродовж вересня 2016 року інспектори близько 5 разів перевіряли квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , але обвинувачений за вказаними адресами був відсутній.
Після допиту свідків обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснив, що про відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду йому було відомо, але поставився до цього легковажно і вирішив змінити місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

18 квітня 2017 року між обвинуваченим та прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні та зобов`язався беззастережно визнавати обвинувачення у повному обсязі, співпрацювати з правоохоронними органами.

Сторони погодили покарання у виді одного місяця арешту.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину визнав повністю, просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання.

Прокурор наполягав на затвердженні угоди та просив призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Суд переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України - самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді одного місяця арешту.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше судимий, характеризується позитивно.
Обставиною , що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 373, ст.ст. 374, 475 КПК України,-

У х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 квітня 2017 року, що укладена в м. Дніпро між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області.
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді арешту строком на один місяць.

Строк покарання обчислювати з моменту затримання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Головуючий: ОСОБА_1