АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2016 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
При секретарі ОСОБА_4
За участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
адвокатів ОСОБА_6 ОСОБА_7
законного представника
обвинуваченого ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 21 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000030 щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого , непрацюючого , раніше неодноразово судимого, останній раз 02.06.2016 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області , зміненого 09.08.2016 року Апеляційним судом Чернівецької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, 71 ч.5 КК України до 4-х років 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, -
Провадження №11кп/794/420 /16 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_11
Категорія ст. 186 ч.2 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_12
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 21.10.2016 року ОСОБА_9 визнано винуватим в скоєнні кримінального правопорушення
передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у виді 4-х років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Згідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_9 ряд обов`язків. До вступу вироку в законну силу ОСОБА_9 залишено запобіжний захід попередньо обраний у виді домашнього арешту.
ОСОБА_10 визнано винуватим в скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі .
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань із врахуванням покарання згідно вироку Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02.06.2016 року та ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 09.08.2016 року призначено ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 5 років і 6 місяців позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_10 не обирався. Після вступу вироку в законну силу вирішено взяти ОСОБА_10 під варту. Вирішено долю речових доказів по справі.

На вказаний вирок захисник ОСОБА_7 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_10 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати вирок суду від 21.10.2016 року щодо ОСОБА_10 за ст. 186 ч.2 КК України та ухвалити новий виправдувальний вирок за відсутністю події інкримінованого ОСОБА_10 злочину чи за не доведеністю вини, або в разі незгоди з такою правовою позицією постановити ухвалу, якою закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 в цій частині.

Апелянти також посилалися і на те, що ОСОБА_10 на місці злочину не був, участі в скоєнні інкримінованого злочину не брав, домовленості про його скоєння з ОСОБА_9 проти потерпілого ОСОБА_13 не було. Показання обвинуваченого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_14 є суперечливими та обмовними. Крім того, апелянти посилаються на ряд суттєвих суперечностей і неузгодженостей та неперевірених і проігнорованих судом першої інстанції обставин справи, а саме, що стосується місця розташування інкримінованої події, кількості та локалізації тілесних ушкоджень у потерпілого , кількості осіб, що нанесли тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник, а також потерпілий ОСОБА_13 вирок районного суду не оскаржували.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які підтримали свою апеляційну скаргу повністю та просили її задовольнити, вислухавши прокурора, представника обвинуваченого ОСОБА_15 - ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено вироком суду першої інстанції 09 грудня 2015 року приблизно о 19 год. 40 хв. неповнолітній ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на розі вулиць Учительської та 1-го провулка Учительського в м. Чернівці, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на заволодіння чужим майном, вступив в попередню змову з ОСОБА_10 , після чого, діючи спільно та узгоджено, нанесли неповнолітньому ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 удари руками та ногами по голові, обличчю та по тілу, в результаті чого завдали йому фізичного болю і тілесних ушкоджень у вигляді рани слизової оболонки (внутрішньої поверхні) верхньої губи по центру, які згідно висновку експерта № 036 від 25.02.2016 року відноситься до легких тілесних ушкоджень. Далі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи в змові, заволоділи майном потерпілого, а саме, навушниками марки А4ТЕСН, вартістю 300 гривень. Після того, які свідок ОСОБА_16 , побачивши це прибіг на допомогу потерпілому, вони з викраденим з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдали неповнолітньому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на вказану суму.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно матеріалів кримінального провадження районний суд повно, об`єктивно і всебічно, дослідивши обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 в скоєні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, оскільки останній відкрито викрав чуже майно (грабіж), за кваліфікуючою ознакою - поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Що стосується доводів апелянта з приводу того, що він не вчиняв грабіж щодо потерпілого , а також що у нього не було попередньої змови з ОСОБА_9 та він не був присутній взагалі на місці події, спростовуються наступними матеріалами кримінального провадження.
Так, відповідно до вимог ч.3 ст. 370 КПК України суд ухвалює вирок лише на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду. Отже будь-яка з обставин, може бути покладена в основу вироку і врахована при призначенні покарання лише за умови, якщо вона була предметом розгляду й доведена у судовому засіданні.
Згідно до матеріалів кримінального провадження, які були предметом дослідження в судовому засіданні, ОСОБА_10 відкрито викрав чуже майно (грабіж), за кваліфікуючою ознакою - поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Вказаний висновок суду ґрунтується на показаннях, як самого обвинуваченого ОСОБА_10 , так і на показаннях обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого, свідка ОСОБА_16 , протоколом огляду місця події та іншими доказами дослідженими безпосередньо при розгляді даного кримінального провадження.

Так обвинувачений ОСОБА_10 показав суду, що дійсно 09 грудня 2015 року він був з обвинуваченим ОСОБА_9 та розпивали алкогольні напої у їхнього знайомого, однак, протиправних дій щодо потерпілого ОСОБА_13 вони не вчиняли. Обвинувачений ОСОБА_9 оговорює його.
Обвинувачений ОСОБА_9 показав суду, що 09 березня 2015 року він разом із ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння приблизно о 20.00 годині вийшли з дому знайомого ОСОБА_17 та побачили потерпілого ОСОБА_13 , який йшов з велосипедом, після чого напали на нього та почали бити, при чому він вдарив два рази потерпілого, а ОСОБА_10 також наносив удари потерпілому та забрав у останнього навушники, які взяв з собою до нього додому. Після цього вони повернулися до знайомого ОСОБА_17 та продовжували вживати алкогольні напої. Дану подію бачив свідок ОСОБА_16 , який біг за ними, однак вони втекли додому до ОСОБА_9 .
Потерпілий ОСОБА_13 показав суду, що 09.12.2015 року він йшов
по дорозі додому з велосипедом та приблизно о 19 год. 30 хв., рухаючись по вулиці Учительській в напрямку провулку Учительського у м. Чернівці, його наздогнали двоє хлопців, які йшли за ним та він відчув удар в потилицю та ногою по губі від чого він впав на землю, а потім відчув удар в живіт. Після чого він впізнав одного хлопця на ім`я ОСОБА_18 , який вимагав у нього телефон, в той час другий хлопець зірвав з нього навушники, а ОСОБА_13 почав кричати про допомогу і хтось вибіг , після чого обвинувачені втекли. Вказував на те, що наносили удари двоє хлопців по черзі. ОСОБА_9 він впізнав, а іншого нападника він не знав.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_10 дійсно мав намір заволодіти майном ОСОБА_13 , а саме, навушниками.
Доводи апелянтів з приводу того, що показання потерпілого ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_9 протягом усього досудового слідства і в судовому засіданні були непослідовними та необ`єктивними і не відповідають матеріалам даного кримінального провадження, а також те, що ОСОБА_10 на місці події в той час не був, попередньої змови групою осіб між обвинуваченими не було, не відповідає дійсності та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні при апеляційному розгляді справи, так як потерпілий ОСОБА_13 та обвинувачений ОСОБА_9 , чітко та послідовно розповіли про обставини викладенні у матеріалах кримінального провадження та підтвердили вину ОСОБА_10 в скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_19 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України підтверджена показаннями свідка ОСОБА_16 , який показав суду, що 09.12.2015 року приблизно о 20.00 годині, перебуваючи по місцю свого проживання по вул. Учительській він почув крик. Коли він вийшов подивитися, що відбувається, він побачив двох хлопців, які били потерпілого. Одного з них він впізнав, це був його сусід ОСОБА_9 , іншого він не роздивлявся. Після чого він крикнув, що вони роблять і побіг на допомогу. Після його крику двоє хлопців втекли. Він підійшов до потерпілого і від останнього почув, що у нього викрали навушники.

Районний суд поклав в основу обвинувачення на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 висновок експерта № 036 від 25.02.2016 року, з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_13 на тілі було наявне ушкодження у вигляді слизової оболонки (внутрішньої поверхні) верхньої губи по центру, розмірами , 06*0,2 см. Виявлене на тілі гр. ОСОБА_13 ушкодження виникло внаслідок не менш між одноразової травмуючої дії твердого тупого предмета, з місцем прикладання сили в ділянку середньої частини верхньої губи, відноситься до легких тілесних ушкоджень.
З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками до нього, встановлено, що ОСОБА_9 впізнав за знімком № 1 ОСОБА_10 , з яким він разом 09.12.2015 року наносив удари потерпілому ОСОБА_13 та забрали у нього навушники.
З протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_13 від 15.01.2016 року, встановлено яким чином та за яких обставин, у нього було відкрито викрадено навушники.
Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 15.01.2016 року з фото таблицею до нього встановлено, що серед представлених речей (навушників) ОСОБА_13 впізнав свої навушники під № 3.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.04.2016 року за участю ОСОБА_20 , вбачається, що ОСОБА_9 показав на обставини вчинення ним разом з ОСОБА_10 кримінального правопорушення, а саме вказав місце, де стояв потерпілий, як і хто наносив удари останньому і як ОСОБА_10 забрав у потерпілого навушники.
Зазначене підтверджує послідовні показання потерпілого, які він надавав в суді першої та апеляційної інстанцій, що між обвинуваченими була попередня домовленість про заволодіння його майном.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, на думку колегії суддів районний суд правильно розцінив, як обраний ним метод захисту від пред`явленого обвинувачення, після ознайомлення з усіма матеріалами кримінального провадження.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_10 судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України в межах санкції частини статі Закону України про кримінальну відповідальність, за якими його визнано винуватим.
Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання і призначив покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_19 суд першої інстанції правильно врахував, що він будучи раніше судимим за корисливі злочини скоїв новий злочин, врахував особу винного, а саме, що обвинувачений негативно характеризується по місцю проживання, стан здоров`я, а саме, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. До обставин, що обтяжують покарання суд правильно визнав, те що злочин вчинено в стані алкогольного сп`яніння. Обставини, які б пом`якшували покарання судом не знайдено.
Враховуючи вище викладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що з врахуванням вищевказаних обставин, особи винуватого достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 70 ч.4 КК України.
Таким чином, колегія суддів вважає , що підстав для скасування чи зміни вироку районного суду немає, а тому апеляційна скарга захисника обвинуваченого та обвинуваченого ОСОБА_10 слід залишити без задоволення, а вирок районного суду в цій частині без змін.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:
Вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 21 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_10 - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_10 - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженому ОСОБА_10 , який перебуває під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_12
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Копія вірна суддя :