Справа № 755/2111/16-к
В И Р О К
іменем України
"16" лютого 2016 р. Дніпровський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
з участю адвоката ОСОБА_4
з участю обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0017164 від 12.11.2015 року за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, українець, з середньою освітою, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.
В скоєнні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що 12 листопада 2015 року, приблизно о 03 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, рухались на автомобілі марки «Форд Серієра», д.н.з. НОМЕР_1 в бік вул. Воскресенська у м. Києві. В цей час у них виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, під приводом отримання послуг служби таксі, знаючи номер потерпілого ОСОБА_7 , замовив автомобіль до будинку АДРЕСА_3 .

Продовжуючи свої злочинні наміри, діючи узгоджено, ОСОБА_5 разом із невстановленою досудовим розслідування особою, залишивши свій автомобіль неподалік, підійшли до будинку АДРЕСА_3 , де на них чекав потерпілий на автомобілі марки «Джеллі», вартістю 76900 грн., що належить ПП «Назарі».

Підійшовши до автомобіля, невстановлена досудовим розслідуванням особа сіла на заднє сидіння автомобіля, а ОСОБА_5 при цьому залишився на вулиці біля автомобіля.

Здійснюючи свій злочинний умисел, невстановлена досудовим розслідування особа, не повідомляючи про свої злочинні наміри ОСОБА_5 , використовуючи предмет схожий на електрошокер, застосовав насильство, небезпечне для життя потерпілого, а саме наніс удар електрошокером в ділянку шиї, чим подолав волю останнього до опору.

В подальшому ОСОБА_5 , не знаючи про застосування насильства, небезпечного для життя потерпілого з боку невстановленої досудовим розслідуванням особи, після того як потерпілий самостійно покинув салон автомобіля, ОСОБА_5 сів за кермо автомобіля «Джеллі», д.н.з. НОМЕР_2 .

Перебуваючи в салоні автомобіля «Джеллі», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ПП «Назарі», ОСОБА_5 за допомогою ключів, що були у замку запалювання автомобіля, запустив двигун та почав рух на вищевказаному автомобілі, внаслідок чого незаконно ним заволодів, спричинивши ПП «Назарі», матеріального збитку на суму 76900 грн.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся в скоєному. Крім повного визнання своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, ОСОБА_5 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті ОСОБА_5 роз`яснено.

Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Таким чином, доказова база повно і об`єктивно розкриває фактичні обставини незаконного заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, а умисні дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ст. 289 ч.2 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є його щире каяття, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Обставиною, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд вважає, що його виправлення можливо лише в умовах ізоляції від суспільства.

Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати за проведення дактилоскопічної експертизи у розмірі 1228 гривень 80 копійок на користь держави.

Питання щодо речових доказів - суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України

Керуючись ст. ст. 368, 370 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України та призначити покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 12.11.2015 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 термін його попереднього ув`язнення, а саме з 12.11.2015 року по дату набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати за проведення дактилоскопічної експертизи №726/д від 22.12.15 року у розмірі 1228 гривень 80 копійок на користь держави.

Речові докази - автомобіль «Форд Серієра», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 ; автомобіль «Джеллі», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ПП «Назарі» залишити в користуванні власників.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.

С у д д я :