У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000544 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 06 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 16 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Першотравневого районного суду Донецької області від 06 січня 2016 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь:
ОСОБА_7 4774 грн матеріальної шкоди, 3000 грн моральної шкоди та 3000 грн витрат на правову допомогу;
комунальної установи «Міська лікарня № 5 м. Маріуполя» 1686 грн 17 коп. витрат на лікування потерпілого.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 16 травня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 в частині розв`язання цивільного позову ОСОБА_7 скасовано та призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, приблизно об 11.00 год. 29 серпня 2014 року біля своєї огородженої території домоволодіння АДРЕСА_1 на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_7 , які склалися протягом тривалого часу, вдарив останнього вилами по голові, спричинивши легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування судових рішень щодо нього та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вважає, що його засуджено необґрунтовано, оскільки в суду були наявні підстави для закриття кримінального провадження в зв`язку із вчиненням ним дій в межах необхідної оборони. Зазначає, що судом неправильно встановлено місце події та взято до уваги показання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і відкинуто показання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Судові рішення вважає не обґрунтованими та не мотивованими.
У запереченнях на касаційну скаргу прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, та потерпілий ОСОБА_7 (кожен окремо) просять судові рішення щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповнота судового розгляду не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження й підтверджуються детально наведеними у вироку доказами, які суд усебічно, повно та об`єктивно дослідив, правильно оцінив.
Доводи засудженого про відсутність у провадженні належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, є безпідставними.
Так, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується:
показаннями самого засудженого ОСОБА_6 , який пояснив, що приблизно об 11.00 год. 29 серпня 2014 року він побачив, що на нього з ножем у руках наближається ОСОБА_7 , тоді він штовхнув під ноги потерпілому тачку, через яку останній перечепився та впав. Намагаючись вилами вибити ніж у ОСОБА_7 , він вдарив останнього по обличчю;
показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який повідомив, що коли він наблизився до ОСОБА_6 без будь-яких предметів у руках, той штовхнув на нього тачку, через яку він перечепився та впав на землю, а коли намагався піднятися, засуджений вдарив його вилами по голові.
показаннями свідка ОСОБА_8 , яка підтвердила нанесення того дня її чоловіку тілесних ушкоджень. Як це сталося вона не бачила, однак біля чоловіка з вилами стояв ОСОБА_6 ;
показаннями свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що 29 серпня 2014 року бачив на дорозі неподалік від будинку ОСОБА_7 сварку останнього з чоловіком, у якого в руках щось було;
показаннями свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що 29 серпня 2014 року бачив на дорозі неподалік від будинку ОСОБА_7 сварку останнього з ОСОБА_6 , який тримав в руках щось схоже на «держак» і вдарив ним ОСОБА_7 ;
показаннями свідка ОСОБА_9 , яка повідомила, що з пояснень її сина їй стало відомо, що дідуся вдарили по голові вилами.
Ці показання повністю узгоджуються між собою, є послідовними й підтверджуються: матеріалами кримінального провадження, зазначеними в реєстрі матеріалів досудового розслідування, зокрема даними заяви ОСОБА_7 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який 29.08.2014 року спричинив йому тілесні ушкодження, протоколу проведення слідчого експерименту за участі потерпілого (в ході якого останній розповів де і коли ОСОБА_6 завдав йому тілесні ушкодження) та фототаблицею до нього, висновків судово-медичних експертиз (відповідно до яких завдані ОСОБА_7 тілесні ушкодження відносяться до легких, що призвели до короткочасного розладу здоров`я та могли утворитися від металевої частини вил), та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При цьому суд обґрунтовано взяв до уваги показання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (визнавши їхпослідовними, логічними правдивими та такими, що відповідають дослідженим обставинам кримінального провадження) і відкинув суперечливі показання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (які перебувають із засудженим у дружніх відносинах).
Об`єктивних доказів наявності у ОСОБА_7 ножа матеріали провадження не містять.
Твердження засудженого ОСОБА_6 про відсутність належних доказів його винуватості не ґрунтуються на матеріалах провадження та спростовуються наведеними доказами.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, працює, одружений та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 найбільш м`якого виді покарання - штрафу, передбаченому санкцією частини статті, за якою його визнано винним.
Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Розглянувши за апеляцією ОСОБА_6 матеріали провадження та детально їх вивчивши, апеляційний суд, урахувавши, що удар вилами засуджений завдав після того, як потерпілий впав на землю і між ними була тачка (проти чого ОСОБА_6 не заперечував і під час надання пояснень в суді апеляційної інстанції), дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій та відсутність підстав для необхідної оборони, а також звернув увагу на докази, які спростовують доводи, викладені в апеляції.
Зокрема, суд обґрунтовано послався на відсутність суперечностей між висновками експертів та показань потерпілого, які навпаки (разом із показаннями самого засудженого) знаходяться в повній відповідності з висновками судово-медичних експертиз про локалізацію, механізм і тяжкість завданих ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та в повній мірі відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судових рішень, у провадженні не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 06 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 16 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а його касаційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ __________________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3