УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/4041/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 303 КПК УКраїни Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6
представника ТОВ
«Житомирщина Агро»: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 25 травня 2017 року про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться і будуть надходити на рахунок ТОВ «Житомирщина Агро» відкритий у АБ «Укргазбанк», -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 25 травня 2017 року клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_8 про арешт майна задоволено.
Виконання ухвали покладено на старшого слідчого в ОВС СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_8 .
У ході досудового розслідування установлено, що жителі м. Житомира ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 створили злочинну схему з переведення безготівкових грошових коштів у готівку шляхом їх перерахування з банківських рахунків підприємств контрагентів з реального сектору економіки на підконтрольні суб`єкти підприємницької діяльності з ознаками фіктивності.
Так, для проведення вказаних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 задіяли ряд підконтрольних підприємств, а саме: ТОВ «Агро-Юніверсал» (код ЄДР 38329828), СТОВ «Андріївське» (код ЄДР 32694462), ТОВ «Агро Соя-М» (до листопада року ТОВ «Хмельове» ЄДР 38908919), ТОВ «Житомирщина Агро» (код ЄДР 39218946), основним видом підприємницької діяльності яких є вирощування та ремізація сільськогосподарської продукції, у відповідності до ст.209 Податкового кодексу України взято на облік у контролюючих органах як платник податку із спеціальним режимом оподаткування. Пунктом 209.2 ст.209 Податкового кодексу України передбачено, що згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського ідприємства для відшкодування суми податку, сплачено (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок якої сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку для інших виробничих цілей.

Заслухавши доповідь судді, пояснення доводи апелянта та прокурора, перевіривши матеріали провадження, ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга скаржника ОСОБА_7 підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Розглядаючи подання слідчого без участі , слідчий суддя прийшов до необґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно, оскільки не врахував повній мірі всіх обставин справи.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно із ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, зокрема гроші у будь-якій валюті готівкою або безготівковому вигляді.
Як вбачається з долучених до клопотання слідчого про накладення арешту на грошові кошти на рахунку ТОВ «Житомирщина Агро» відкритому у АБ «Укргазбанк», а саме витягу з ЄРДР (а.с.5), інкримінований ч.4 ст.191 КК України службовим особам ТОВ «Житомирщина Агро» злочин вчинювався у період часу з 2013 по 2015 роки. Разом з тим на думку колегії судді необґрунтовано слідчим, чому він звертається з клопотанням про накладання арешту на грошові кошти на рахунку банку, які можливо перебувають на ньому в даний час, а також можливо будуть перебувати в майбутньому. При цьому достатніх та допустимих доказів того, що кошти на вказаному рахунку можуть бути здобуті злочинним шляхом, в тому числі і в межах зазначеного кримінального провадження, слідчим та прокурором надано не було.
Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, статутних документів, пояснень апелянта та не оспорюється прокурором, ТОВ «Житомирщина Агро» зареєстрована як підприємство тільки 20.05.2014 року, банківський рахунок, про який йдеться мова, відкрито тільки 15.07.2017 року, грошові кошти на вказаному рахунку на даний час відсутні.
Проте, з наданої скаржником під час апеляційного розгляду копії довідки від 26.10.2016 року №6068/06-25-14/39218926 вбачається, що Житомирською об`єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС в Житомирській області з 24.10.2016 року по 26.10.2016 року проводилась позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «Житомирщіна Агро» за період часу з 01.01.2013 року по 24.05.2016 року. Згідно висновків даної перевірки порушень дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України, який охоплює період більше трьох років, ТОВ «Житомирщина Агро» виявлено не було.
З пояснень представника ТОВ «Житомирщина Агро» вбачається, що в процесі здійснення господарської діяльності ним було уклало різноманітні договори з іншими підприємствами, в яких задіяно рахунок ТОВ «Житомирщина Агро», відкритий у АБ «Укргазбанк», і накладення арешту на кошти, розміщені на вказаному рахунку, тим більше на ті, які в подальшому можуть поступити на вказаний рахунок в результаті такої цілком законної господарської діяльності підприємства може призвести порушеня роботи Товариства та господарських взаємозв`язків.
Крім того, колегія суддів погоджується з доводами скаржника ОСОБА_7 про те, що не повідомивши ТОВ «Житомирщина Агро» про розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на майно, фактично позбавив його права на захист, а також можливості надання доказів, які і були поданні останнім апеляційному суду та дали підстави до скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.
Тим більш, виходячи з наведеного вище колегія суддів не вбачається, з яких підстав слідчий суддя здійснив висновок, що на вказані кошти на та майбутні кошти саме на цьому рахунку у відповідності до положень ст.. 167 КПК України , а саме ч.2 даної норми є майном, що набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, виходячи зі стадії досудового розслідування та повноважень слідчого судді щодо можливості оцінки набути досудовим слідством доказів.
На підстав наведеного, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу,оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладання арешту на вказані грошові кошти, враховуючи, що накладання такого арешту органом досудового слідства не доведено на час звернення з клопотанням.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 25 травня 2017 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області від 16.05.2017 року щодо накладання арешту на грошові кошти, які знаходяться і будуть надходити на рахунку ТОВ «Житомирщина Агро», відкритого у АБ «Укргазбанк» відмовити .
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді: