АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Єнакієво Донецької області.

Зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та засуджено до позбавлення волі строком три роки

Цим же вироком вирішені доля речових доказів по кримінальному провадженню.
Вироком суду встановлено, що ОСОБА_10 скоїв закінчений замах на таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у житло, а саме: 06 квітня 2016 року близько 12 години 30 хвилин, проник в приміщення будинку АДРЕСА_1 з якого викрав майно на загальну суму 27423,80 гривень, але був помічений ОСОБА_11 , який не дав ОСОБА_10 можливості довести його злочинний умисел до кінця.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_12 та захисником ОСОБА_13 були подані апеляційні скарги в яких:

прокурор просить вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_10 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор посилається на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та, відповідно, невірно вирішив питання про міру покарання. Апелянт зазначив, що суд не врахував особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за аналогічний злочин проти власності, в тому числі пов`язані з проникненням до приміщень, на шлях виправлення не став, продовжуючи вчинення аналогічних злочинів менш ніж через рік після звільнення з місць позбавлення волі;

захисник ОСОБА_13 просить вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_10 змінити в частині призначення покарання, шляхом його пом`якшення. Призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк два роки. Згідно п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_10 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань апробації, повідомляти уповноважений орган з питань апробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник посилається на те, що суд, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 залишив поза увагою ту обставину, що обвинувачений свою вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному злочині, активно сприяв у розкритті злочину, завірив суд, що більше вчиняти злочини не буде, стане на шлях виправлення. Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції взагалі не взяв до уваги та не зазначив у рішенні те, що злочин вчинено внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин, які, на думку апелянта, є обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 66 КК України, а саме тяжку хворобу матері обвинуваченого. При цьому захисник звертає увагу на те, що обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку засудженого ОСОБА_10 та його захисника-адвоката ОСОБА_13 , які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити, позицію прокурора ОСОБА_14 , який просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про те що вимоги апеляційних скарг прокурора та захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винність раніше судимого обвинуваченого у закінченому замаху на таємне викраденню чужого майна, вчинене повторно за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, підтверджуються зібраними органами досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами, які отримали належну правову оцінку.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання, за згодою всіх учасників судового розгляду, кримінальне провадження було розглянуто за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Таким чином, так як, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, у апеляційних скаргах захисником та прокурором не оспорюються, тому апеляційним судом не перевіряються.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг прокурора та захисника про порушення судом першої інстанції при призначенні покарання вимог кримінального закону.
Так, відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, при визначенні покарання ОСОБА_10 , суд першої інстанції урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретнішого обставини, ступінь здійснення злочинного наміру та причини з яких злочин не було закінчено, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що впливають на покарання.
Зокрема, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_10 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, в тому числі пов`язані з проникненням до приміщень, однак на шлях виправлення не став, продовживши вчинення аналогічних злочинів менш ніж через рік після звільнення з місць позбавлення волі. Крім того, судом визнано та враховано обставину, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , відповідно до ст. 66 КК України таке, як щире каяття. При цьому обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_10 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції, з дотриманням вимог ст.ст.50,65,68 КК України, призначено ОСОБА_10 покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підстав, за викладених вище обставин, для застосування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 положень ст.75 КК України або призначення більш суворого покарання, колегія суддів не вбачає. З цих же підстав апеляційні скарги прокурора та захисника задоволенню не підлягають.
При перевірці матеріалів кримінального провадження істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Судова колегія вважає за необхідне у відповідності до ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 25 вересня 2016 року по 20 грудня 2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 25 вересня 2016 року по 20 грудня 2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді