Справа № 378/1079/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/505/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 25.05.2017

УХВАЛА
Іменем України
25 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх законних представників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,

захисників: ОСОБА_12 та ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_7 на вирок Ставищенського районного суду Київської області від 22 лютого 2017 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, маючого неповну загальну середню освіту, студента 2 курсу Київського професійного ліцею транспорту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано винним за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 104, 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, не одруженого, маючого неповну загальну середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

визнано винним за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 104, 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнано винними за те, що 01.04.2016 близько 21 години вони перебуваючи на території домогосподарства АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_7 , шляхом витягування металевих скоб дверей, проникли до господарської будівлі вказаного домогосподарства, звідки таємно викрали двоколісний садово-будівельний візок вартістю 550 гривень. Після чого з місця вчинення злочину зникли, привласнивши викрадене на свою користь та спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, ОСОБА_8 продовжуючи свою злочинну діяльність, 05.04.2016 близько 15 години, перебуваючи на території домогосподарства АДРЕСА_4 , через вікно проник до житлового будинку, який належить ОСОБА_14 , демонтував та в подальшому повторно таємно викрав металевий кутник розмірами 125 см 70 мм х 45 мм, вартістю 37 гривень 50 копійок; металевий кутник розмірами 125 см х 70 мм х 40мм вартістю 36 гривень 25 копійок; металевий кутник розмірами 194 см х 50 мм х 30 мм, вартістю 38 гривень 80 копійок; металевий кутник розмірами 98 см х 30мм х 30 мм, вартістю 14 гривень 70 копійок; металеву шину розмірами 41 см х 30мм х 3,5 мм, вартістю 5 гривень 33 копійки; металеву шину розмірами 53 см х 30 мм х 3,5 мм, вартістю 6 гривень 89 копійок та 6 металевих шин ребристих з однієї сторони розмірами 40 см х 40 мм х 1,3 мм, вартістю 15 гривень за 1 шт., на загальну суму 90 гривень. Після чого з місця вчинення злочину зник привласнивши викрадене на свою користь та спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 229 гривень 47 копійок.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням ст.69 КК України та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість в частині призначення покарання скасувати. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 104, 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік та покласти обов`язки, передбачені п.п. 1,2, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 104, 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік та покласти обов`язки, передбачені п.п. 1,2, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Вважає, що при призначенні покарання неповнолітнім ОСОБА_9 та ОСОБА_8 суд належним чином не врахував, що останні вчинили умисний злочин проти власності, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання від трьох до шести років позбавлення волі. Крім того, суд не обґрунтував та не мотивував підстав про недоцільність та несправедливість призначення покарання останнім в межах санкції вказаної норми.

Вказує, що суд при призначенні покарання безпідставно застосував щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ст.69 КК України призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.

Призначене судом покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 із застосуванням ст.69 КК України призводить до невідповідності покарання тяжкості вчиненого злочину та особам засудженим, а тому є недостатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів внаслідок м`якості.

Потерпілий у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок повністю та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі. ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Вважає, що судом першої інстанції було допущено неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотне порушення вимог КПК України та неправильне застосування КК України. Також вказує, що обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 є вчинення злочину повторно. Натомість суд не врахував жодної з даних обставин, які обтяжують покарання.

Посилається на те, що у вироку неправильно зазначено місце вилучення чотирьох металевих кутників та вісім металевих шин, які в дійсності були вилучені в домогосподарстві АДРЕСА_5 , а також місця виявлення візка в домогосподарстві АДРЕСА_6 , де проживають свідки по справі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку поданої ним апеляційної скарги, пояснення потерпілого, який частково підтримав свою апеляційну скаргу, пояснення обвинувачених, їх законних представників та захисників, які заперечували проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на зібраних у справі доказах, яким суд дав належну оцінку.

Всупереч доводам потерпілого дії кожного обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обираючи обвинуваченим вид і міру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особи винних, які є неповнолітніми, за місцем проживання характеризуються задовільно, згідно звіту служби у справах дітей Ставищенської районної державної адміністрації від 19 грудня 2016 року мають позитивні характеристики, злочин вчинили вперше, щиро розкаялися, свою вину у вчиненому визнали повністю, активно сприяли розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням даних про особи винних, суд обґрунтовано призначив покарання обвинуваченим відповідно до ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.185 КК України у виді двох років позбавлення волі, з застосуванням вимог ст.ст. 104, 75 КК України, звільнивши обвинувачених від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, належним чином вмотивувавши дане рішення у вироку.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченим покарання є необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів і відсутні підстави вважати його м`яким за доводами апеляційних скарг прокурора та потерпілого.
Посилання потерпілого в апеляційній скарзі на те, що судом не враховано в якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_8 вчинення з домогосподарства ОСОБА_14 крадіжки повторно, то воно є безпідставним, оскільки дана обставина передбачена ст. 185 КК України, за якою його засуджено і відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України не може ще раз врахована при призначенні покарання як така, що його обтяжує.

Також зважаючи на приписи ч. 4 ст. 67 КК України є безпідставними твердження потерпілого, що суд мав врахувати в якості обставини, що обтяжує покарання обвинувачених вчинення злочину групою осіб.

Доводи потерпілого про те, що судом у вироку неправильно зазначено місце вилучення металевого візка та чотирьох металевих кутників та вісім металевих шин є слушними. Разом з тим, дана описка не впливає на законність прийнятого рішення і може бути виправлена судом першої інстанції в порядку виконання вироку.

Порушень кримінального процесуального закону під час судового розгляду кримінального провадження, які можуть бути підставою для зміни чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок суду відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційні скарги прокурора та потерпілого - без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора та потерпілого залишити без задоволення, а вирок Ставищенського районного суду Київської області від 22 лютого 2017 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий:
Судді: