АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2367/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09 березня 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, належить ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт України серії НОМЕР_2 , виданий 19.07.2014 року Подільським РВ ГУ ДМС України в м. Києві.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій обґрунтовуючи звернення до суду у визначений законом строк, просить скасувати цю ухвалу і постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження апелянт зазначає, що розгляд клопотання старшого слідчого був здійснений без повідомлення та без участі власника майна. Копію оскаржуваної ухвали представник власника майна отримав лише 13.04.2017 року. Таким чином строк на оскарження ухвали не пропущений.

Стосовно ухвали слідчого судді, то апелянт вважає її незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки слідчий суддя при накладені арешту не вказав конкретну мету для його накладення. Квартира по АДРЕСА_2 речовим доказом в рамках кримінального провадження не визнавалась. За таких обставин апелянт вважає, що обґрунтованих підстав для віднесення вказаної квартири до речових доказів як матеріального об`єкту, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення або який містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження не існує. В тому числі арештоване майно не може бути віднесене і до предмету, що був об`єктом кримінально протиправних дій чи до речей, які отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Також апелянт стверджує, що накладаючи арешт на майно з метою забезпечення цивільного позову, слідчий суддя не врахував відсутність доказів на підтвердження у даному кримінальному провадженні наявності цивільного позову та доказів факту завдання шкоди та її розмір, що має бути співмірним при накладенні арешту на майно та не з`ясовано наявність обґрунтованої підозри, що є обов`язковою умовою для накладення арешту на майно з даних підстав.

Крім того, матеріали, додані слідчим до клопотання, не містять будь-яких відомостей, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, зазначений у клопотання, завдяки якому може бути виконане завдання для накладення арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, пояснення представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі представника власника майна. Копія ухвали отримана представником ОСОБА_8 лише 13.0.2017 року під час ознайомлення з матеріалами клопотання в Голосіївському районному суді міста Києва і даний факт підтверджується матеріалами провадження. З апеляційною скаргою ОСОБА_7 звернулася 14.04.2017 року, тобто в межах визначеного законом п`ятиденного строку, таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, а тому не підлягає поновленню.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000071 02.02.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України.

Органами досудового розслідування встановлено, що 26.12.2016 року в м. Києві в приміщенні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , невстановлена особа, що пред`явила підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , надала ОСОБА_10 підроблені документи з метою укладення та посвідчення нотаріусом договору купівлі-продажу № 172 від 26.12.2016 року квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_12 . В результаті чого ОСОБА_10 посвідчив правочин та вніс відповідні відомості до Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

В подальшому 16.01.2017 року в м. Києві в приміщенні офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , ОСОБА_12 надав ОСОБА_13 підроблені документи з метою укладення та посвідчення нотаріусом договору купівлі-продажу № 1 від 16.01.2017 року квартири АДРЕСА_1 на Користь ОСОБА_8 . В результаті чого ОСОБА_13 посвідчила правочин та внесла відповідні відомості до Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт України серії НОМЕР_2 , виданий 19.07.2014 року Подільським РВ ГУ ДМС України в м. Києві.

07.03.2017 року старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 за погодженням із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

09.03.2017 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва клопотання слідчого задоволено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора ОСОБА_6 та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки це майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Твердження апелянта, що квартира по АДРЕСА_2 речовим доказом в рамках кримінального провадження не визнавалась, а відтак відсутні підстави

для віднесення вказаної квартири до речових доказів не заслуговують на увагу, оскільки при накладенні арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.
Не заслуговують на увагу також твердження, що слідчий суддя не врахував відсутність доказів на підтвердження у даному кримінальному провадженні наявності цивільного позову, доказів факту завдання шкоди та її розмір, що має бути співмірним при накладенні арешту на майно та не з`ясовано наявність обґрунтованої підозри, що є обов`язковою умовою для накладення арешту на майно з метою забезпечення цивільного позову, оскільки арешт на майно накладено з підстав забезпечення збереження речових доказів, що не потребує даних вимог.

Крім того, всупереч доводам апелянта, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на зазначене в

клопотанні слідчого майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на квартиру АДРЕСА_1 , діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності і співмірності. При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09 березня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, належить ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт України серії НОМЕР_2 , виданий 19.07.2014 року Подільським РВ ГУ ДМС України в м. Києві залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4