Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/124/2017 Справа № 641/8859/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0003027 від 24.11.2014 р., за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, працюючого за договором на посаді кухаря в Суши Доставка «Суши Панда», з загально-середньою освітою, одруженого, на утриманні маючого малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
раніше судимого:
-30.07.2008 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
-18.10.2010 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
-20.02.2013 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ст.. 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі;
-05.03.2015 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі,-
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та знову скоїв корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 23.11.2014 року близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку № 136, розташованого по проспекту Героїв Сталінграду в м. Харкові, маючи злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, наблизився до раніше йому не знайомої ОСОБА_7 , якій наніс удар рукою в область обличчя, на що потерпіла стала чинити останньому опір, у ході якого впала на коліна та кисті рук. Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, намагався заволодіти належною ОСОБА_7 жіночою сумкою, яка знаходилась у неї на плечі, на що остання продовжувала чинити йому опір. В свою чергу, ОСОБА_4 , з метою остаточно подавити волю потерпілої до опору, наніс їй удар ногою в ліву поперекову область, внаслідок якого потерпіла впала на землю, вдарившись головою. В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_7 спричинено фізичний біль, а також, згідно з висновком судово-медичної експертизи: синці на голові та поперековій ділянці, садна на кистях та в ділянці колінних суглобів, які відносяться до Легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів. Таким чином, ОСОБА_4 , застосувавши до ОСОБА_7 насильство, яке не є небезпечним для її життя і здоров`я, вирвав з її рук та тим самим відкрито викрав належну їй шкіряну сумку, вартістю 495 гривень, в якій знаходились мобільні телефони ТМ «Nokia 6303», вартістю 500 гривень, TM «HTC desire C», вартістю 1298 гривень 16 копійок , загальною вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи 2293 гривні 16 копійок, а також грошові кошти на суму 100 гривень та предмети косметики, які не представляють для потерпілої матеріальної цінності. Після чого, ОСОБА_4 , звернувши викрадене майно на свою користь, з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись їм в подальшому на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2293 гривні 16 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснив, що вчинив злочин у зв`язку з важким матеріальним становищем.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
Потерпіла в судове засідання не з`явилась, надала заяву, з проханням розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Надала суду уточнену позовну заяву, в якій просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь 17 600 гривень моральної шкоди та 2 400 гривень в рахунок спричинених матеріальних збитків ( а.с. 47-48, 50).
За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає те, що він щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не виявлено.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує пом`якшуючу та відсутність обтяжуючої покарання обставини, а також бере до уваги, що обвинувачений за місцем попереднього ув`язнення характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працевлаштований за договором, одружений, на утриманні має малолітнього сина, частково відшкодував потерпілій шкоду в розмірі 1800грн. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Також, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, вчинив злочини до винесення покарання за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України за вироком Київського районного суду м. Харкова від 05.03.2015 року.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливо лише в умовах його ізоляції та поміщення на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
За таких обставин, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки він вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 186 КК України до постановлення вироку Київським районним судом м. Харкова від 05.03.2015 року.
Змінений цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної в розмірі 2 400 гривень та моральної шкоди в розмірі 17 600 гривень - підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Так, потерпіла-цивільний позивач щодо стягнення матеріальної шкоди, зазначила вартість викраденого майна: шкіряної сумки, вартістю 495 гривень, в якій знаходились мобільні телефони ТМ «Nokia 6303», вартістю 500 гривень, TM «HTC desire C», вартістю 1298 гривень 16 копійок , грошові кошти в сумі 100 гривень - на загальну суму 2393 грн.16 коп. Разом з тим, потерпіла просить стягнути з обвинуваченого в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 2400 грн., який підлягає частковому задоволенню в частині суми, підтвердженої висновком судово-товарознавчої експертизи, а саме 2393,16 грн.
Згідно положень ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності його вини.
Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.92р., із подальшими змінами, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
В даному випадку, вимогу щодо стягнення моральної шкоди, цивільний позивач - потерпіла ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що така шкода завдана їй внаслідок отримання тілесних ушкоджень, що вона зазнала страх, їй спричинений нервовий зрив, фізичні страждання, отримані в ході скоєння відносно неї пограбування; відчула фізичний біль та страждання як під час нанесення тілесних ушкоджень так і під час лікування, й до тепер; вказала, що тривалий час лікувалась в медичних установах, зазначала постійного стресу та відчувала постійну залежність від знеболювальних препаратів, відчувала погіршення психічного та загального стану здоров`я, як наслідок травм, отриманих при пограбуванні та в зв`язку з втратою належного майна, в зв`язку з чим постійно перебувала в стані депресії, порушився сон, втрачений душевний спокій, був порушений звичайний ритм життя, що полягало в необхідності тривалого лікування та відновлення, в труднощах турботи за собою без сторонньої допомоги, зазначила, що з наступного після нападу дня, тобто з 24.11.2014року по 03.12.2014року знаходилась на лікарняному в лікаря-невропатолога в поліклінічному відділенні в Мереф`янській ЦРЛ з приводу гострої закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, та в подальшому з 04.12.2014 року по 24.12.2014 р. амбулаторно продовжувала приймати ліки, призначені лікарем-невропатологом з приводу отриманої вказаної травми. Вказану моральну шкоду оцінює в 17600 грн.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер і глибину моральних страждань, яких зазнала потерпіла, критично оцінює посилання потерпілої на отримані внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 травми у вигляді ЗЧМТ та струсу головного мозку, оскільки згідно Акту амбулаторної судово-медичної експертизи від 26.10.2016р., в результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 спричинено синці на голові та поперековій ділянці, садна на кистях та в ділянці колінних суглобів, які відносяться до легких тілесних пошкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про задоволення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_4 - в розмірі 8000,00 грн. на користь потерпілої ОСОБА_7 .
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Судові витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи № 13915 від 07.04.2015 року в сумі 307 гривень 50 коп., згідно довідки НДЕКЦ, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
Запобіжний захід ОСОБА_4 - не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді 4 (чотири) років позбавлення волі.
Згідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова 05 березня 2015 року, більш суворим, остаточно призначити покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Запобіжні заходи ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Термін відбутого покарання з 12.12.2014 року по 11.12.2015 рік за вироком Київського районного суду м. Харкова від 05 березня 2015 року, врахувати ОСОБА_4 у відбутий строк покарання.
Змінений цивільний позов ОСОБА_7 - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 суму матеріальної шкоди в розмірі 2 393 (дві тисячі триста дев`яноста три) гривні 16 копійок та моральної шкоди в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи № 13915 від 07.04.2015 року в сумі 307 гривень 50 коп.
Речові докази: - гарантійний талон на мобільний телефон ТМ «Nokia 6303 classic» ІМЕІ: НОМЕР_1 від 24.03.2010 року з відтиском печатки ТОВ «Алло»; фіскальний чек № 51958 від 24.03.2010 року ТОВ «Алло» (магазин «Алло»)м. Харків, вул. Полтавський шлях, 148/2) на мобільний телефон ТМ «Nokia 6303» ІМЕІ: НОМЕР_1 на суму 1449,90 грн.; гарантійний талон на мобільний телефон ТМ «НТС desire C» ІМЕІ: НОМЕР_2 від 19.06.2013 з відтиском печатки ТОВ «Алло»; фіскальний чек № 98335 від 19.06.2013 року ТОВ «Алло» (магазин «Алло» м. Харків, вул.. Сумська, 41/2) на мобільний телефон ТМ «НТС desire C» ІМЕІ: НОМЕР_2 на суму 1748,00 грн., що передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 вважати повернутими останній;
- лазерний компакт-диск «CD-R 700mb», який містить інформацію про вхідні та вихідні дзвінки, їх моніторингу (з прив`язкою до базової станції та адрес зазначених станцій) абонентів, отримання послуг, їх тривалість, зміст, маршрут передавання, здійснених в період часу з 22 години 00 хвилин 23.11.2014 року до 00 години 00 хвилини 21.09.2016 року з мобільних телефонів з номерами ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 , що приєднані до матеріалів кримінального провадження № 0003027 від 24.11.2014 року - зберігати протягом усього часу зберігання кримінального провадження;
- лазерний компакт-диск «CD-R 700mb», який містить інформацію про вхідні та вихідні дзвінки, їх моніторингу (з прив`язкою до базової станції та адрес зазначених станцій) абонентів, отримання послуг, їх тривалість, зміст, маршрут передавання, здійснених в період часу з 22 години 00 хвилин 23.11.2014 року до 08.01.2015 року з мобільних телефонів з номерами ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 , що приєднані до матеріалів кримінального провадження № 0003027 від 24.11.2014 року - зберігати протягом усього часу зберігання кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1