печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.08.2017 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

та обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Першотравневе, Овруцького району Житомирської області, громадянина України, українця, одруженого, працюючого в ТОВ «Торгівельно - Промислова компанія «Група» на посаді керівника, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 в невстановлений день та час, перебуваючи на вул. Садовій в м. Києві, надав особі, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження № 0003575, для виготовлення посвідчення працівника Управління державної охорони України, своє фото на електронному носії інформації та усно повідомив власні анкетні дані.

В подальшому ОСОБА_7 , діючи спільно та узгоджено, за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, отримав у невстановлений день та час, перебуваючи на вул. Садова в м. Києві, від вказаної особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, підроблене посвідчення працівника Управління державної охорони України серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_7 із зазначенням звання - полковник та посади - начальник відділу Служби безпеки Президента України, яке почав зберігати при собі з метою подальшого використання.

Крім цього ОСОБА_7 , 04.03.2015 року приблизно о 10.00 год., прибув на автомобілі марки «Шкода», з невстановленим слідством державним номерним знаком, до пункту попередньої фільтрації № 2 Адміністрації Президента України, що розташований на перехресті вулиць Лютеранської та Круглоуніверситетської в м. Києві.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого посвідчення працівника Управління державної охорони України серії НОМЕР_1 , з метою безперешкодного проїзду на територію Адміністрації Президента України, ОСОБА_7 , достовірно розуміючи, що він не є працівником УДОУ та не має ні військового, ні спеціального звання, усвідомлюючи, що вказане посвідчення є підробленим, пред`явив, тобто надав для ознайомлення, вищевказане підроблене посвідчення з вклеєною власною фотокарткою у форменному одязі із зазначенням власного прізвища, імені, по-батькові ( ОСОБА_7 ), звання - полковник та посади начальник відділу Служби безпеки Президента України, офіцеру безпеки Управління державної охорони України ОСОБА_8 . Вказаний працівник УДОУ під час перевірки даного документу виявив відсутність на ньому відповідної голограми, та діючи згідно внутрішнього розпорядження Управління державної охорони України, вилучив у ОСОБА_7 вказане посвідчення. Після цього ОСОБА_7 , на вказаному вище автомобілі покинув пункт попередньої фільтрації № 2 та поїхав у невідомому напрямку.

В подальшому, працівник УДОУ ОСОБА_8 , повідомив про даний факт керівнику служби УДОУ, викликав працівників міліції, які по приїзді вилучили у службовій кімнаті контрольно-пропускного пункту Адміністрації Президента України, що розташований на перехресті вул. Банкова і Лютеранська в м. Києві, посвідчення працівника Управління державної охорони України серії НОМЕР_1 , видане на ім`я полковника ОСОБА_7 , який перебуває на посаді начальника відділу Служби безпеки Президента України, котре відповідно до висновку експерта № 158 від 31.03.2015 року, не відповідає наданому на дослідження зразку оригіналу посвідчення та виготовлено за допомогою копіювально-множильного апарату, а саме струменевого принтеру.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у інкримінованих діяннях визнав частково та пояснив, що навесні 2011 року в час і місці, які точно не пам`ятає познайомився із чоловіком на ім`я ОСОБА_9 , який користувався мобільним телефоном НОМЕР_2 . Після вказаного знайомства він та особа на ім`я ОСОБА_9 періодично зустрічалися та спілкувалися на побутову тематику. ОСОБА_9 розповідав йому, що працює в Управлінні державної охорони та одного разу запропонував йому виготовити посвідчення співробітника УДОУ, так як на той час у нього був автомобіль, а вказане посвідчення могло допомогти уникнути штрафів при зупинці працівниками ДАІ. Знайомий на ім`я ОСОБА_9 попередив його, що посвідчення не можна показувати нікому крім працівників ДАІ.

Пропозиція ОСОБА_9 зацікавила його та через деякий час вони зустрілися в центрі м. Києва на вулиці Садовій, де він передав ОСОБА_9 на електронному носії інформації (лазерному диску) свою фотокартку та аркуш паперу на якому зазначив свої анкетні данні. Приблизно через тиждень ОСОБА_9 зателефонував йому та повідомив, що посвідчення готове та його можна забрати. Потім він знову зустрівся із вказаним знайомим на ім`я ОСОБА_9 та передав йому конверт у якому містилося підробне посвідчення працівника УДОУ на ім`я ОСОБА_7 . Як показав обвинувачений він передавав своє фото ОСОБА_9 із фотокарткою в звичайному одязі, проте на посвідченні обвинувачений на фото був зображений у форменому одязі із погонами полковника. Він визнав що пред`являв декілька разів вказане підробне посвідчення працівникам ДАІ та таким чином уникав сплати штрафів, представляючись діючим працівником УДОУ, яким насправді не являвся.

04.03.2015 року приблизно о 9.00 год. ранку він на автомобілі таксі марки Шкода їхав як пасажир на зустріч в кафе Мокко, розташоване на Хрещатику в Пасажі. Проте під час проїзду перехрестя вулиці Лютеранської та Круглоуніверситетської в м. Києві автомобіль Шкода у якому він перебував було зупинено працівником УДОУ, оскільки було встановлено обмеження руху цивільного транспорту у зв`язку із державними заходами. Обвинувачений підтвердив, що пред`явив у розгорнутому вигляді посвідчення працівника УДОУ на своє ім`я із зазначенням звання полковник і посади начальника відділу, хоча достовірно розумів що посвідчення є підробним, а він ніколи не працював в УДОУ, не має права носіння форменого одягу та йому не присвоєно військового чи спеціального звання. Працівник УДОУ помітив ознаки підробки та вилучив вказане посвідчення. Обвинувачений також підтвердив, що просив повернути посвідчення, проте працівник УДОУ відмовився. Тоді він попросив номер мобільного телефону цього працівника УДОУ і пообіцяв перетелефонувати йому. Через деякий час він зателефонував працівнику УДОУ та просив його повернути вказане посвідчення проте отримав відмову. Після цього він зателефонував своєму знайомому на ім`я ОСОБА_9 та попросив вирішити питання із посвідченням, той пообіцяв дізнатися що можна зробити, проте не зміг повернути вилучене посвідчення, а ОСОБА_7 порадив зникнути на деякий час.

В подальшому в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому та зазначив, що не в повній мірі усвідомлював наслідки своїх дій.

Також винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , офіцер УДОУ, пояснив, що 04.03.2015 року він виконував свої службові обов`язки, перебуваючи у складі оперативного наряду, задіяного під час проведення охоронних заходів в оточенні адміністративної будівлі Адміністрації Президента і ніс службу на пункті попередньої фільтрації № 2 на перехресті вулиці Лютеранської та Круглоуніверситетської. Приблизно о 10.30 год. до його місця несення служби під`їхав автомобіль марки Шкода темного кольору. З метою перевірки документів він підійшов до вказаного автомобіля та запитав водія куди він направляється. В цей час пасажир транспортного засобу, який перебував на задньому сидінні і якого він в судовому засіданні впізнав, як обвинуваченого ОСОБА_7 , приспустив скло в дверях автомобіля та сказав: свої при цьому пред`явивши йому в розгорнутому вигляді посвідчення співробітника УДОУ серії НОМЕР_1 , видане на ім`я полковника начальника відділу Служби безпеки Президента України, дійсне до 31 грудня 2016 року. Фото на посвідченні у форменому одязі співпадало із особою пред`явника. При огляді вказаного посвідчення він помітив відсутність на посвідченні додаткового захисного елемента голограми, яку нещодавно в обов`язковому порядку наносили на усі службові посвідчення співробітників УДОУ, у зв`язку із анексією Криму. Посвідчення в яких вказана голограма відсутня вважаються недійсними та підлягають вилученню.

Як показав свідок він повідомив пасажира автомобіля, якого він пізніше впізнав як обвинуваченого ОСОБА_7 , що його посвідчення не дійсне та підлягає вилученню. На що останній запропонував йому домовитися за винагороду 1000грн. готівкою, за повернення підробного посвідчення, на що він відповів відмовою. Після цього ОСОБА_7 попросив надати йому його номер мобільного телефону та отримавши номер поїхав на автомобілі Шкода у невідомому напрямку. Як повідомив свідок номер свого мобільного телефону він надав виключно через те, що обвинувачений ОСОБА_7 відмовлявся від`їжджати з пункту попередньої фільтрації поки не отримає номер його телефону та автомобіль створював ускладнення для руху.

В подальшому, в той же день приблизно в обідню пору на його мобільний номер телефону НОМЕР_3 з номеру НОМЕР_4 зателефонував невідомий чоловік, який назвався ОСОБА_10 по голосу схожий на особу, у якої він вилучив підробне посвідчення працівника УДОУ та попросив записати його номер. Він зрозумів, що телефонує саме особа, яка пред`являла посвідчення з ознаками підробки та припинив розмову. Також свідок зазначив, що ще до того моменту як він доповів про вилучення посвідчення своєму керівництву до нього зателефонував з номера НОМЕР_5 інший співробітник УДОУ ОСОБА_11 та запитав де він знаходиться. В подальшому ОСОБА_11 зателефонував повторно, підійшов безпосередньо до нього та запропонував передати йому вилучене посвідчення на що отримав відмову. Також свідок зазначив, що про факт вилучення посвідчення у обвинуваченого ОСОБА_7 він нікому з співробітників УДОУ на той момент не доповідав і дуже здивувався, що інший працівник УДОУ ОСОБА_11 цікавиться цим посвідченням і намагається його вилучити. Також свідок повідомив, що вилучене посвідчення не віддав, а доповів про вказаний факт вищому керівнику полковнику УДОУ ОСОБА_12 .. Потім була викликана слідчо-оперативна група Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві і посвідчення було передане працівникам міліції в присутності понятих.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , працівник УДОУ, пояснив, що знайомий з обвинуваченим ОСОБА_7 через свого родича на ім`я ОСОБА_14 декілька років та періодично спілкується з останнім на різні теми. Прізвища обвинуваченого він не знає, а знає лише що його звати ОСОБА_15 . Під час одного із спілкувань ОСОБА_7 попросив його виготовити посвідчення працівника УДОУ нібито для колекції. Спочатку він відмовився, проте в подальшому надав своє службове посвідчення родичу ОСОБА_14 для виготовлення копії. Також на прохання родича ОСОБА_14 він зустрівся з ОСОБА_7 , точної дати він зараз не пам`ятає, та ОСОБА_7 на електронному носії інформації лазерному диску передав йому своє фото та повідомив анкетні дані. В подальшому, точної дати він зараз не пам`ятає, перебуваючи на квартирі родича ОСОБА_14 він надав йому своє службове посвідчення і той зняв з нього ксерокопію та також передав ОСОБА_14 отриманий від ОСОБА_7 лазерний диск. Згодом родич ОСОБА_14 передав йому паперовий конверт, у якому було виготовлене посвідчення, яке він передав ОСОБА_7 у центрі м. Києва, точну дату яку не пам`ятає.

Також свідок пояснив, що на початку березня 2015 року на його особистий номер мобільного телефону зателефонував ОСОБА_7 зі свого особистого номера мобільного телефону та повідомив, що працівник УДОУ ОСОБА_16 вилучив у нього посвідчення та просив, щоб він допоміг забрати посвідчення, однак він від цього відмовився.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , старший слідчий Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві, пояснив, що в 2015 році, точної дати він зараз не пам`ятає, на підставі вказівки чергового по райуправлінню виїхав у складі слідчо-оперативної групи на вулицю Банкову, до Адміністрації Президента України, де у присутності працівників ДО та понятих, у службовій кімнаті КПП Адміністрації Президента України було вилучено посвідчення з обкладинці червоного кольору із фото особи у форменому одязі з надписом на обкладинці Управління державної охорони України. На чиє ім`я було посвідчення, він зараз не пам`ятає. Після оформлення відповідних матеріалів, вони разом з посвідченням були передані в чергову частину райуправління. Також свідок зазначив, що як пояснили працівники УДОУ під час обмеження руху транспорту на вул. Банковій, під`їхав автомобіль, чоловік з автомобіля пред`явив посвідчення та попросив пропустити. Коли виявили, що посвідчення підроблене, автомобіль поїхав, а посвідчення залишилося.

Показання вказаних свідків приймаються судом, оскільки вони послідовні, узгоджуються поміж собою та повністю підтверджуються іншими доказами, які не спростовані та досліджені в судовому засіданні.

Будь-яких обставин щодо обмови обвинуваченого ОСОБА_7 вказаними вище свідками в судовому засіданні не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечував свою винуватість у використанні завідомо підробленого документу, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_7 , надаючи покази в судовому засіданні не заперечував, що обговорював із знайомим на ім`я ОСОБА_9 можливість виготовлення підробного посвідчення працівника УДОУ на своє ім`я з метою уникнення відповідальності за порушення ПДД, якщо його зупинять працівники ДАІ та підтвердив, що передав останньому свою фотокартку та анкетні данні, при цьому достовірно знаючи що вони будуть використані для виготовлення підробного посвідчення працівника УДОУ, яким він не являється. Таким чином обвинувачений підтвердив, що вступив у злочинну змову із знайомим працівником УДОУ на ім`я ОСОБА_9 , яка мала на меті виготовлення підробного посвідчення працівника УДОУ з метою його подальшого використання обвинуваченим.

В ході судового розгляду ОСОБА_7 свою вину в вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,4 ст. 358 КК України визнав в повному обсязі та щиро покаявся у вчиненому.

Також винуватість обвинуваченого підтверджується письмовими доказами дослідженими в судовому засіданні:

- даними протоколу огляду місця події від 04.03.2015 року, згідно якого було виявлено та вилучено посвідчення УДО України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 (а.с. 142-144);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.05.2015року згідно якого свідок ОСОБА_18 на зображенні фото під №4 впізнав особу, яка на перехресті вул. Лютеранської та вул. Банковій пред`явила посвідчення працівника УДОУ та на даному фото зображений ОСОБА_7 (а.с. 145-148);

- даними листа Управління державної охорони України № 1/3/1-214 від 18.03.2015 року, згідно якого ОСОБА_7 службу в УДО України не проходив та не проходить, на посаді начальника відділу Служби безпеки Президента України УДО України не перебував та не перебуває. (а.с. 149);

- даними висновку експерта № 158 від 31.03.2015року за результатами проведення судової технічної експертизи документів згідно якого вилучене у обвинуваченого ОСОБА_7 посвідчення працівника УДОУ серії НОМЕР_1 не відповідає наданому на дослідження зразку оригіналу посвідчення та виготовлений за допомогою копіювально-множильного апарату, а саме струменевого принтера. (а.с. 153-159);

- даними постанови про визнання речових доказів від 23.06.2015 року, згідно якого посвідчення працівника УДОУ серії НОМЕР_1 на ім`я полковника ОСОБА_7 визнано речовим доказом( а.с. 171-172);

- даними листа за підписом першого заступника начальника УДОУ ОСОБА_19 № 1/3/4-1455 дек від 17.04.2015 року (а.с. 174-175);

- даними листа за підписом начальника УДОУ ОСОБА_20 (а.с. 78);

- даними довідки Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві за результатами проведення аналізу телефонних з`єднань номерів мобільних телефонів, якими користувався обвинувачений ОСОБА_7 , свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , що підтверджує їх телефонні контакти у день та час за змістом фабули обвинувачення та повністю узгоджується із наданими ними показаннями (а.с. 177-179).

- даними листа за підписом начальника ДОЗО УДО України ОСОБА_21 № 1/3/1-1856 дек від 21.05.2015 року, згідно якого встановлено номера мобільних телефонів якими користувалися ОСОБА_13 та ОСОБА_22 (а.с. 180).

Досліджені письмові докази зібрані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства України, є належними та допустимими доказами, а тому приймаються судом.

Оцінюючи докази зібрані в судовому засіданні, суд находить винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень повністю доведеною.

Умисні дії ОСОБА_7 , які виразились у підробленні посвідчення, яке видається та посвідчується установою, що має право видавати чи посвідчувати такі документи, яке надає права або звільняє від обов`язків з метою використання самим підроблювачем, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 358 КК України.

Умисні дії ОСОБА_7 , які виразились у використані завідомо підробленого документа, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєних обвинуваченим діянь, те що вони відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості, є умисними, а також особу обвинуваченого, який свою вину свою визнав повністю, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, працює, має позитивні характеристики, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 та постійне місце проживання.

У відповідності до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого - є щире його каяття.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З огляду на наведене, враховуючи думку прокурора щодо міри покарання обвинуваченому, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 358 КК України та обмеження волі в межах санкції ч.4 ст. 358 КК України, застосувавши ч. 1 ст. 70 КК України, обравши остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, та застосувати ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання останнього можливо без ізоляції його від суспільства.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст. 358 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.4 ст. 358 КК України у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити до відбуття ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без зміни у виді особистого зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення - судової технічної експертизи документів № 272/тдд від 08.06.2015 року в сумі 768 грн. та судової технічної експертизи документів № 158 від 31.03.2015року в сумі 491.04 грн., а всього в сумі 1259 грн. 04 коп.

Речові докази по справі:

- посвідчення працівника УДО України серії НОМЕР_1 , видане на ім`я полковника ОСОБА_7 , яке передано на зберігання в камеру схову речових доказів Печерського УП НП у м. Києві (раніше Печерське РУГУ МВС України в м. Києві) - знищити;

- зразок оригіналу посвідчення працівника УДО України, серії НОМЕР_6 , яке видане на ім`я старшого лейтенанта ОСОБА_23 та яке повернуто на зберігання Управлінню Державної Охорони України залишити Управлінню Державної Охорони України за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва, через Печерський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1