11-сс/775/118/2017(м)
263/4007/17

Єдиний унікальний номер 263/4007/17 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/775/118/2017(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріал досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000142 за апеляційною скаргою прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 березня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, -

в с т а н о в и л а:

в провадженні першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області знаходиться кримінальне провадження №0000142 від 01 березня 2016 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що розроблена стійка корупційна схема, впроваджена завідуючим відділу експертизи трупів комунального закладу охорони здоров`я «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» (далі за текстом КЗОЗ «ДОБСМЕ») ОСОБА_8 .

Згідно договірних відносин між КЗОЗ «ДОБСМЕ» та ПП «Соціальна похоронна служба» (колишня назва ПП «Скорбота») в особі ОСОБА_9 , який є засновником, керівником та кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ПП «Соціальна похоронна служба», останній надав приміщення за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нікопольський, 60, для здійснення діяльності відділу експертизи трупів КЗОЗ «ДОБСМЕ».

У свою чергу, завідуючий відділом експертизи трупів КЗОЗ «ДОБСМЕ» ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , діючи умисно з метою збагачення дозволив діяльність в очолюваному ним закладі приватних підприємств, зареєстрованих на співробітників ПП «Соціальна похоронна служба» та родичів ОСОБА_9 .

Зазначене надало ОСОБА_9 змогу контролювати кількість померлих осіб, які направляються на дослідження та шляхом обману змушувати родичів померлих осіб звертатись до фактично підконтрольних йому підприємств з метою надання платних послуг, пов`язаних з видачею трупів, які відповідно до п.п.1.6, 1.7 Додатку № 2 до Правил проведення судово-медичної експертизи наказу Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року, є безкоштовними.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та іншими, не встановленими на теперішній час досудовим розслідуванням, особами, діючи умисно з метою особистого збагачення, у період часу з 01 грудня 2016 року по 04 лютого 2017 року через підконтрольних ОСОБА_9 осіб, які знаходились в приміщенні відділу експертизи трупів КЗОЗ «ДОБСМЕ», розташованого за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нікопольський, 60, шляхом обману заволодів грошовими коштами громадян на загальну суму 671844 грн., що є особливо великим розміром.

Під час обшуку 07 лютого 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено грошові кошти у розмірі 190000 грн.

08 лютого 2017 року винесено постанову про визнання речовими доказами указаних грошових коштів у порядку, передбаченому ст. 98 КПК України.

22 лютого 2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

24 березня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області звернувся старший слідчий першого СВ СУ прокуратури Донецької області ОСОБА_10 із клопотанням, погодженим із прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, - ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, вилучене за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у розмірі 190000 грн.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 березня 2017 року відмовлено в задоволенні вказаного вище клопотання.

В апеляційній скарзі прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого й накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 . В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зауважив, що на час отримання дозволу на обшук встановлений факт права власності за вказаною вище адресою за ОСОБА_11 , та в ході оперативних негласних слідчо-розшукових дій будинок за вказаною адресою встановлений, як фактичне місце проживання ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, увалу слідчого судді скасувати й постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно, вилучене за місцем проживання ОСОБА_9 ; представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 , яка заперечувала відносно задоволення апеляційної скарги прокурора, просила ухвалу слідчого судді, як законну і обґрунтовану, залишити без зміни; перевіривши матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, в її межах, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Слідчий суддя дотримався вказаних вимог Закону, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення цього клопотання.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Так, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що слідчим не надано доказів, що майно, вилучене у ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , має доказове значення у кримінальному провадженні. Крім того, не доведено, що вилучене майно одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення чи є доходом від нього.

Натомість в матеріалах провадження містяться дані, які свідчать про правомірність користування квартирою за вказаною вище адресою, саме ОСОБА_11 , а вилучені грошові кошти є заощадженнями та доходом, отриманим внаслідок продажу нерухомості.

Також у кримінальному провадженні не заявлено цивільних позовів, тому посилання слідчого в клопотанні про доцільність арешту грошей з метою можливої конфіскації майна та забезпечення цивільних позовів є безпідставними.

В матеріалах провадження відсутні будь-які дані, що ОСОБА_9 є обвинуваченим або, відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства, набув статус підозрюваного по конкретному кримінальному провадженню.

З огляду на вказане вище, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя правильно врахував той факт, що обмеження права власності є недопустимим завданням кримінального провадження.

Таким чином доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними, а висновки слідчого судді щодо відсутності достатніх правових підстав для арешту майна відповідають вимогам матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу з викладеними у ній доводами - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, - ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 березня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Донецької області ОСОБА_10 , про накладення арешту на майно, вилучене за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити без зміни.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3