Номер провадження: 11-кп/785/334/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Суворовського районногосуду м. Одеси від 09.12.2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, громадянин України, з середньою освітою, одружений, на утриманні малолітня дитина, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, останній раз 26.04.2011 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, 69 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, умовно-достроково звільнений від відбування покарання 07.05.2012 року на 7 місяців 13 днів,

засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України до 5 років 10 місяців позбавлення волі;

На підставі ст. 72 КК України у строк відбутого покарання зараховано час попереднього ув`язнення в період з 05.10.2014р до 17.06.2015р із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 , маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, близько 17 години 30 хвилин 05.10.2014 року в парадній буд. АДРЕСА_1 , застосувавши відносно потерпілої ОСОБА_9 насильство, що не є небезпечним для її життя і здоров`я, шляхом ривка з шиї потерпілої зірвав золотий ланцюжок з кулоном, загальною вартістю 7000 грн. Отримавши можливість розпорядитися викраденими речами та враховуючи факт переслідування його іншими особами, викинув викрадені речі, після чого був затриманий свідком події ОСОБА_10 .

В апеляції захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 вважає, щосуд не надав належну оцінку зібраним органами досудового розслідування доказам з точки зору допустимості, відносності, достовірності і достатності, не вжив заходів для правильного встановлення всіх обставин справи, не перевірив доказів, що виправдовують ОСОБА_8 , в результаті чого ухвалив необґрунтоване рішення. При цьому зазначає, що при затриманні у ОСОБА_8 не було вилучено викраденого майна, а в показаннях потерпілої і свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 наявні суперечності щодо обставин затримання підозрюваного, часу прибуття міліції на місце події та обставин відшукання кулону, які не усунені судом. В матеріалах провадження відсутні докази на підтвердження збитків на суму у 7000 грн. Також вказує, що після отримання повідомлення о 17 годині 30 хвилин 05.10.2016 року про пограбування, слідча група не могла прибути на місце події о 17 годині 40 хвилин, як про це зазначено в протоколі огляду місця події, тілесні ушкодження у підозрюваного у вигляді синців під обома очима не могли бути отримані ним при падінні з висоти власного зросту та вважає, що висновок про застосування до підозрюваного незаконних методів проведення досудового розслідування необґрунтований. Оскільки прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді 5 років 9 місяців позбавлення волі, призначення йому більш суворого покарання суперечить вимогам ч. 3 ст. 26 КПК України. Посилаючись на показання обвинуваченого про вчинення відносно нього неправомірних дій з боку працівників міліції, вважає, що вирок ухвалений на припущеннях, у зв`язку з чим, просить його скасувати і прийняти рішення про визнання його невинуватим у вчиненні злочину.

В апеляції ОСОБА_8 не погоджується з вироком суду, вважає його незаконним та просить прийняти відносно нього справедливе рішення.

Вислухавши доповідача, обвинуваченого і його захисника про задоволення апеляційних скарг, скасування вироку і прийняття рішення про визнання ОСОБА_8 невинуватим у скоєнні інкримінованого йому злочину, прокурора про залишення апеляцій без задоволення, а вироку суду без змін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляції задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку злочину підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з достатньою повнотою, яким дана належна оцінка.

Так, потерпіла ОСОБА_9 пояснила суду, що коли вийшла о 17 годині 30 хвилин 05.10.2014 року із ліфта парадної будинку АДРЕСА_1 з важкими пакетами в руках, почула гуркіт та побачила, що сходами спускався раніше незнайомий їй обвинувачений ОСОБА_8 , який був одягнений в штани та куртку без капюшона, темного кольору. Несподівано для неї ОСОБА_8 завдав їй не менше 5 ударів в обличчя, схопив один із золотих ланцюжків, що висів у неї на шиї, розірвав його та разом з ланцюжком і кулоном у вигляді «Божої матері» вибіг на вулицю. Вона вхопила за куртку і намагалась перешкодити йому втекти, але він вирвався і побіг, а коли вона вибігла з парадної, стала кликати на допомогу. Першим зреагував на її крик сусід ОСОБА_10 , який наздогнав ОСОБА_8 на дитячому майданчику сусіднього будинку, де його обступили інші очевидці. Затриманий лежав обличчям донизу і відмовлявся відповідати куди подів викрадений ланцюжок, говорив, що йому нічого не докажуть і відпустять. Після цього сусіди та викликані працівники міліції намагалися відшукати викрадені ювелірні прикраси, однак знайшли і повернули їй лише кулон. Свідок ОСОБА_10 підтвердив суду, що, перебуваючи поряд з будинком, метрах в семи від парадної, почув стук у двері, начебто, хтось намагався вийти звідти. Потім побачив обвинуваченого, який вибіг з парадної з ланцюжком в руках, слідом за ним з парадної вибігла сусідка ОСОБА_9 з криком: «Тримайте його, зірвав ланцюжок», у зв`язку з чим він став переслідувати втікача, збив його з ніг та навалився на нього зверху. Одразу ж підійшли інші люди, потерпіла, обступили затриманого, однак викрадених речей при ньому не знайшли, стали чекати міліцію. Через деякий час на місце події прибули працівники міліції. Цим доказам відповідають показання свідка ОСОБА_11 про те, що бачила як хтось побіг від будинку АДРЕСА_2 , почула крик, а потім їй зателефонувала її тітка ОСОБА_9 і повідомила, що її пограбували. Підійшовши до потерпілої, вона побачила у тої розбите обличчя, розірваний палець, кров. Одразу ж очевидці повідомили про затримання винуватця, вони обидві підійшли до місця затримання, де ОСОБА_8 лежав на животі, повернув голову в бік та на запитання про долю викрадених речей заявляв, що йому ніхто нічого не доведе; показання понятих свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про те, що підійшли до місця події після затримання ОСОБА_8 , а згодом після прибуття працівників міліції були запрошені в якості понятих під час проведення огляду місця події прибудинкової території, де був знайдений лише викрадений кулон. Зазначеним доказам також відповідають: протокол огляду місця події від 05.10.2014 року, відповідно до якого на асфальтованій ділянці між 4 і 5 парадними будинку АДРЕСА_3 було виявлено та вилучено підвіску (кулон) з металу жовтого кольору із зображенням «Божої матері»; постанова слідчого від 05.10.2014 року про визнання цього кулону (підвіски) речовим доказом; висновок судово-медичної експертизи №2706 від 10.10.2014 року, яким у потерпілої ОСОБА_9 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді синців повік обох очей та садна ІІ пальця правої кисті руки, що утворилися від дії твердих предметів, могли виникнути 05.10.2014 року.

Дії обвинуваченого із врахуванням обставин, передбачених ст. 91 КПК України, кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України правильно.

Районний суд ретельно, старанно, з достатньою повнотою дослідив зібрані органами досудового розслідування докази, дав їм належну правову оцінку, на підставі чого прийшов до обґрунтованих висновків по суті обвинувачення. При цьому суд шляхом неодноразового допиту потерпілої, свідків усунув неточності в їх показаннях, на які вказували обвинувачений, його захисник та свідок ОСОБА_14 його мати, і встановив дійсні обставини кримінального провадження, у зв`язку з чим колегія суддів не погодилась із клопотанням захисника про повторне дослідження доказів показань потерпілої, свідків.

Доводи апеляційних скарг про наявність неусунутих судом суперечностей і неузгодженостей в показаннях потерпілої і свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 є надуманими з метою уникнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за скоєний тяжкий злочин.

Районний суд перевірив доводи сторони захисту щодо, начебто, фальсифікації міліцією матеріалів кримінального провадження, прибуття працівників міліції на місце події раніше самої події злочину, затримання ОСОБА_8 працівниками міліції, а не свідком ОСОБА_10 і іншими сусідами, побиття ОСОБА_8 працівниками міліції з метою отримання у нього зізнання у вчиненні злочину, та обґрунтовано не знайшов підстав для їх задоволення.

Не може колегія суддів погодитись і з твердженнями апеляції захисника щодо невстановлення органами досудового розслідування і судом вартості викраденого обвинуваченим майна, оскільки потерпіла послідовно з моменту початку досудового розслідування і в судовому засіданні пояснила яке саме майно відкрито викрав у неї ОСОБА_8 , які його ознаки і вартість. Показання потерпілої особи є доказом у кримінальному провадженні. Ознаки вилученого на місці події кулона відповідають показанням потерпілої.

Даючи оцінку доказам, суд правильно зазначив про те, що потерпіла ОСОБА_9 і на досудовому розслідуванні і в судовому засіданні прямо вказала на ОСОБА_8 як на особу, яка її пограбувала із застосуванням фізичного насильства і ця обставина підтверджена сукупністю інших зібраних у встановленому законом порядку доказів.

При цьому суд також дав належну оцінку намаганням обвинуваченого та його захисника витлумачити докази і обставини кримінального провадження у такий спосіб, що ОСОБА_8 , начебто, непричетний до вчинення злочину.

Доводи апеляцій про недопустимість протоколу огляду місця події в якості доказу у кримінальному провадженні через наявність в показаннях свідків понятих щодо порядку проведення огляду місця події, не зазначення слідчим у його тексті повного найменування займаної посади, ім`я, по-батькові, місця відшукання викраденого кулона, неможливості, на думку захисника, прибуття слідчої групи на місце події протягом 10 хвилин, є необґрунтованими, оскільки суд старанно дослідив ці докази і впевнився у достовірності отриманої в результаті проведення даної слідчої дії інформації.

При вирішенні питання про призначення покарання суд першої інстанції враховував дані про особу обвинуваченого, наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини та непрацездатної матері, а також стан його здоров`я.

Як за своїм видом, так і за розміром, призначене покарання є законним і справедливим, а тому доводи апеляцій про суворість призначеного судом першої інстанції покарання не знайшли свого підтвердження.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 вчинив інкримінований йому злочин в період, коли попередня судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, що вказує на небажання його стати на шлях виправлення та наявність у нього стійкої позиції на скоєння злочинів. При обранні йому покарання суд, за таких обставин, вправі був дати оцінку і цим обставинам, що відповідно характеризують особу обвинуваченого, що і було зроблено судом, чим спростовуються відповідні доводи апеляції захисника.

При визначенні розміру покарання обвинуваченому суд враховує думку прокурора та інших учасників судового розгляду, однак не зв`язаний з їх позицією, у зв`язку з чим рішення суду про призначення покарання у розмірі більшому, ніж вказаний прокурором у його промові в судових дебатах, не є порушенням закону і не суперечить ч. 3 ст. 26 КПК України, як на цьому наполягає захисник.

Також були перевірені доводи свідка ОСОБА_14 щодо, начебто, вимагання працівниками Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області неправомірної вигоди за сприяння у подальшому в пом`якшенні ОСОБА_8 покарання, в результаті чого кримінальне провадження було закрито за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, а також ту обставину, що вирок відносно ОСОБА_8 судом першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, і підстави для його скасування відсутні, то апеляційні скарги обвинуваченого і його захисника задоволенню не підлягають. Керуючись ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 09.12.2016 року відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України - без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4