печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2016 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ГСУ ГУНП України ОСОБА_5 про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 13 липня 2016 року.

В С Т А Н О В И В :
10.10.2016 до Печерського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_4 на постанову слідчого ГСУ ГУНП України ОСОБА_5 про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 13 липня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000181.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_4 вказує, що слідчий ГСУ ГУНП України ОСОБА_5 своєю постановою відмовив у визнанні його потерпілим, вважає постанову незаконною та такою, що порушує охоронювані законом права та інтереси особи, оскільки йому нанесено значну матеріальну шкоду, просив скасувати рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язати слідчого визнати його як потерпілим у кримінальному провадженні № 0000181.

У судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити.

Слідчий у судовому засіданні вимоги скарги не визнав та просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 , оскільки оскаржувана постанова є законною та такою, що прийнята відповідно до вимог чинного законодавства.

Вивчивши матеріали скарги, дослідивши надані письмові докази, заслухавши обґрунтування заявника, слідчого слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що Головним слідчим управління Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000181, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.

11.07.2016 до ГСУ Національної поліції України надійшла заява ОСОБА_4 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000181, посилаючись на завдання йому шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що є предметом розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого ГСУ ГУНП України ОСОБА_5 від 13.07.2016 заявнику відмовлено у визнанні його потерпілою особою з посиланням на те, що проведеним досудовим розслідуванням не встановлено фактів завдання будь-якої шкоди, передбаченої ч. 5 ст. 55 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Проте заявник особа, що повідомила про кримінальне правопорушення не може бути залученою у якості потерпілої особи, якщо їй не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Факт завдання шкоди підлягає встановленню та доведенню.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди і, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Разом з тим, обов`язок доказування обставин, на які посилається заявник, покладається саме на нього.

У скарзі ОСОБА_4 посилається на заяву про вчинення кримінального правопорушення, відомості з якої було внесено до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження, але копія якої не надана слідчому судді, в обґрунтування поданої скарги, як будь-яких інших належних та допустимих доказів.

З огляду на вищевказане, вбачається, що заявником не надано та у матеріалах скарги не містяться доказів завдання фізичної, матеріальної або моральної шкоди, отриманих внаслідок кримінального правопорушення, що є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000181.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого чи прокурора або про відмову у задоволенні скарги про скасування такого рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 55, 58, 303-309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ГСУ ГУНП України ОСОБА_5 про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 13 липня 2016 року у кримінальному провадженні номер 0000181 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя