Ухвала
іменем україни
28 березня 2017 рокум. Київ

Вищийспеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Аршана Тункінського району республіки Бурятія, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК;

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Дяківців Літинського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 304 КК,

установив:

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує на те, що цей суд усупереч положенням ст. 419 КПК в ухвалі не навів належних мотивів, через які визнав апеляційну скаргу ОСОБА_7 безпідставною в частині визнання доказами, які доводять його винуватість, протоколу огляду місця події від 22 січня 2015 року та висновку експерта від 17 лютого 2015 року № 26, а також не навів докладних мотивів на спростування версії ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 його обмовив. Крім того, прокурор зазначає, що оскільки діяння ОСОБА_7 та ОСОБА_6 взаємопов`язані, то судове рішення щодо останнього також підлягає скасуванню.
За вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 19 листопада 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 зазначеного Кодексу ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 24 ст. 76 КК.
За цим же вироком ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 289 КК на строк 5 років, а за ч. 2 ст. 304 КК на строк 4 роки. На підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю цих злочинів ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Судом вирішено питання щодо процесуальних витрат та долі речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 04 лютого 2016 року вирок щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винуватими й засуджено за те, що 22 січня 2015 року приблизно о 01.30 год., вони в сел. Губнику м. Ладижина Вінницької області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою між собою з умислом на незаконне заволодіння транспортним засобом, разом із малолітнім ОСОБА_8 за допомогою металевого прута збили навісний замок з воріт гаража, розташованого на вул. Гранітній і належногопотерпілій ОСОБА_11 , відігнувши створи воріт, відчинили засов внутрішнього замка і проникли до приміщення вищевказаного гаражу, звідки незаконно викралимотоцикл моделі VIPER ZS150-F, заподіявши потерпілій матеріальної шкоди в розмірі8000 грн.
Крім того, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що ОСОБА_12 є малолітньою особою (2001 року народження), умисно втягнув останнього у злочинну діяльність, а саме у вчинення незаконного заволодіння вищевказаного транспортного засобу за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора проти задоволення касаційної скарги сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги немає з огляду на нижченаведене.

Ухвала апеляційного суду це рішення стосовно законності й обґрунтованості вироку чи ухвали, що перевіряється в апеляційному порядку. Тому вона повинна відповідати тим же вимогам, що й рішення суду першої інстанції, тобто бути законною, обґрунтованою та вмотивованою, як це передбачено ст. 370 КПК.

Згідно зі ст. 404 цього Кодексу апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку відповідності нормам матеріального та процесуального закону, фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.

Відповідно до цих законодавчих положень та приписів ст. 419 вказаного Кодексу, суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у справі та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

У цьому кримінальному провадженні, як убачається з його матеріалів, апеляційний суд керувався саме вказаними вимогами кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 , не погодившись із ухваленим вироком, подав на нього апеляційну скаргу, в якій виклав доводи про те, що вирок не є належно мотивованим та обґрунтованим, висновки у ньому не відповідають фактичним обставинам справи й суперечать доказам. Обґрунтовуючи свою позицію, стверджував, що свідок ОСОБА_8 його обмовив і ОСОБА_7 , за його словами, не знав про крадіжку мотоциклу, яким користувався з дозволу вказаного свідка, у зв`язку з чим на речовому доказі і міг з`явитися відбиток пальця руки. Крім того, апелянт заперечував проти визнання протоколу огляду місця події від 22 січня 2015 року та висновку експерта від 17 лютого 2015 року № 26 як доказів його винуватості.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , належним чином перевірив викладені в апеляційній скарзі останнього доводи і визнав їх необґрунтованими.
При цьому ухвала апеляційного суду містить докладні мотиви відхилення вищевказаних доводів, викладених засудженим в апеляційній скарзі. Зокрема, в ній проаналізовано показання свідка ОСОБА_8 , який у ході слідчого експерименту та в судовому засіданні пояснив, що саме ОСОБА_7 був ініціатором вчинення злочину і брав активну участь у незаконному заволодінні мотоцикла. Крім того, свідок стверджував, що засуджений мав намір у майбутньому продати викрадений транспортний засіб.

Сумніватись у достовірності показань цього свідка суд апеляційної інстанції не мав підстав, оскільки вони є детальними та послідовними, незмінними по суті протягом усього судового слідства. Також слід зазначити, що вищевказані показання об`єктивно узгоджуються з протоколом проведення слідчого експерименту від 25 лютого 2015 року, протоколом огляду місця події від 22 січня 2015 року, а також висновком експерта від 17 лютого 2015 року № 26, відповідно до якого на мотоциклетному шоломі, знайденому біля місця вчинення злочину, зберігся капілярний візерунок відбитку пальця руки ОСОБА_7 .

Наведені у скарзі засудженого доводи щодо власної оцінки доказів та версії подій апеляційний суд обґрунтовано визнав як обраний ОСОБА_7 спосіб захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності.
Тому колегія суддів вважає, що всупереч посиланням прокурора у скарзі апеляційний суд оцінив покладені в основу вироку суду першої інстанції докази з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Переконливих аргументів, які би свідчили про протилежне та про упередженість суду при оцінці доказів, у касаційній скарзі не наведено.

З огляду на викладене доводи прокурора є необґрунтованими.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовано. Ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування або зміни оскаржуваного рішення, при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції не встановлено.

Таким чином, касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433, 436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд

постановив:

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 04 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3