УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 18 січня 2017 року,-
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 18.01.2017 року залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання. Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений просить переглянути його особову справу і застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. Посилається на те, що він має три заохочення, два стягнення, які зняті у встановленому законом порядку. Вказує, що на утриманні має мати пенсіонерку, неповнолітню доньку, перебував на сході країни у зоні антитерористичної операції.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений 18.08.2014 року Баранівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.126, ч.2 ст.125,70КК України на 3 роки позбавлення волі. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 11.03.2016 року зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 18.08.2014р. по 12.11.2014р. згідно ч.5 ст.72 КК України. Початок строку: 18.08.2014р. Кінець строку: 24.05.2017р.
Згідно характеристики затвердженої начальником колонії ОСОБА_7 з 23.11.2014р. відбуває покарання в Житомирській виправній колонії (№4). За час відбування покарання характеризується негативно. Допустив 4 порушення режиму тримання, за що з ним два рази було проведено бесіди виховного характеру начальником відділення. Два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності начальником колонії. Працевлаштований робітником на дільниці сушки дров. До праці ставиться добре. Три рази заохочувався адміністрацією колонії. По відношенню до представників адміністрації колонії не завжди ввічливий та тактовний. Під контролем виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. За характером хитрий, скритний. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Правова просвіта» завдання якої виконує в повному обсязі. Як слідує із довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_7 має 2 стягнення в 2016 році та 3 заохочення: два в 2015році та 21.10.2016р. за сумлінну поведінку та активну участь у фізкультурно-оздоровчих заходах присвячених до Дня Захисника України було знято раніше накладене стягнення від 21.07.2016р.
Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні поділяти особливу уваги поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Враховуючи, що хоча засуджений за даний час під час відбування покарання в ЖВК (№4) стягнень не має, з урахуванням особи ОСОБА_7 , який відбуває покарання за вчинення злочинів невеликої, середньої тяжкості та тяжкого злочину, отримання останнім 21.10.2016р. заохочення за сумлінну поведінку та участь у фізкультурно-оздоровчих заходах, свідчить, що він стає на шлях виправлення. Однак такий нетривалий проміжок часу з моменту застосування до засудженого ОСОБА_7 заохочення не може свідчити про те, що він довів своє виправлення.
З урахуванням у сукупності всіх обставин, викладених вище, а також великого виховного та запобіжного впливу умовно-дострокового звільнення від відбування покарання як одного з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення, а доводи ОСОБА_7 , викладені в його апеляційній скарзі зокрема про те, що він має три заохочення, на утриманні має мати пенсіонерку та неповнолітню доньку, перебув на сході країни в зоні АТО, зазначених висновків суду не спростовують та не можуть бути в даному випадку безумовними підставами для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення його клопотання, тим більш, що строк відбування покарання у засудженого закінчується 24.05.2017р. .
Керуючись ст.ст. 404, 407, 537, 539 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 18 січня 2017 року про відмову в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення, - без зміни.
Ухвала набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: