АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/7813/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/512/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 серпня 2017 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2017 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0002067 відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч. 4 ст. 187 КК України повернуто прокурору.
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
обвинувачений - ОСОБА_6
захисник обвинуваченого - ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, як незаконну та таку, що ухвалена у зв`язку із істотним порушенням кримінального процесуального законодавства, а обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 повернути на новий судовий розгляд в іншому складі суду.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2017 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 4 ст. 187 КК України було повернуто прокурору для усунення недоліків.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції посилався на ті обставини, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає положенням ст. 291 КПК України, оскільки, не містить належним чином сформульованого обвинувачення, так як в даному обвинувальному акті тільки зазначено проте, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру та викладені лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що умисні дії ОСОБА_6 , кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення; умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.4 ст. 187 України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, що є правовою кваліфікацією злочину, проте відсутнє жодне посилання на обвинувачення.
Суд зазначив, що в обвинувальному акті від 08 квітня 2015 року фактично викладена підозра про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 187 КК України. Такі відомості, відповідно до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_6 , за цим процесуальним рішенням, має статус підозрюваного, а не обвинуваченого.
Вказані обставини позбавляють суд можливості призначити провадження до судового розгляду та розглянути його по суті, так як обвинувачення пред`явлене ОСОБА_6 не є конкретизованим, тому допущене порушення процесуального права обвинуваченого, в тому числі і право на захист.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на ті обставини, що ухвала суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Прокурор зазначає, що, у вступній частині ухвали від 06.07.2017 року судом не зазначено рік, місяць і день народження обвинуваченого ОСОБА_6 , місце його народження і місце проживання.
Твердження суду з приводу того, що у реєстрі матеріалів досудового розслідування, взагалі відсутні будь які відомості щодо призначення захисника обвинуваченому ОСОБА_6 та відкриття матеріалів кримінального провадження захиснику, є необґрунтованим, оскільки обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 відповідає всім вимогам ст.ст.291, 293 КПК України, містить всі зазначені елементи складу кримінального правопорушення, а саме: суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона..
На думку прокурора, посилання колегії суддів Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування, а саме: відсутність повідомлення про завершення досудового розслідування, про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів та надання доступу до них не можуть бути визнаними істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, оскільки до обвинувального акту додано розписки ОСОБА_6 та його захисника про отримання обвинувального акту.
В своїй апеляційній скарзі прокурор звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження з жовтня 2015 року перебувають в провадженні суду, і суд першої інстанції мав можливість перевірити факти повідомлення учасникам про завершення досудового розслідування, відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів та надання доступу до них.
Заперечень на апеляційну скаргу прокурора не надходило від учасників кримінального процесу.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила колегію суддів задовольнити її в повному обсязі, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а обвинувальний акт повернути на новий судовий розгляд в іншому складі суду.
Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 , який діє в його інтересах, кожен окремо, в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і вважали ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, вислухавши думки учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Суд відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження до Дзержинського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт з додатками та матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч. 4 ст. 187 КК України від 09.06.2017 року( т.4 а.к.п.130).
Підставами для повернення обвинувального акту в ухвалі суду першої інстанції зазначено те, що прокурором не висунуто обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, та невідповідність реєстру матеріалів кримінального провадження вимогам ст. 109 КПК України.
Колегія судів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, оскільки вони суперечать вимогам кримінального процесуального законодавства.
Аналізуючи зміст ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що висновки суду суперечать фактичним обставинам, оскільки як вбачається з обвинувального акту він містить відомості, які передбачені п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту судом першої інстанції не були прийнятті до уваги правові висновки, викладені в постанові Вищого Спеціалізованого Суду від 24.11.2016 року по кримінальному провадженні № 5-328 кс 16 відповідно до яких в обвинувальному акті важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального праовпорушення в суді та для реалізації права на захист. Під формулюванням обвинувачення розумується короткий виклад тексту диспозиції кримінально правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання ( формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально правові норми, порушення які інкримінується обвинуваченому.
Так, з обвинувального акту відносно ОСОБА_6 вбачається, що відповідно до вимог ст.ст. 291, 293 КПК України прокурором викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені всі елементи складу правопорушення, які він вважав встановленими, крім того, до обвинувального акту додані розписки підозрюваного та його захисника про отримання копій обвинувальних актів та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Висновки суду проте, що обвинувальний акт відповідно до положень ст. 110 КПК України щодо ОСОБА_9 не містять формулювання обвинуваення, яке інкримінується ОСОБА_9 суперечать вимогамч. 4 ст. 110 КПК України.
Крім того, поза увагою суду залишилось те, що відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК обвинувальним є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.
Колегія суддів вважає, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що попри відсутність в обвинувальному акті конкретної вказівки на те, що особа обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.
Що стосується обвинувального акта відносно ОСОБА_6 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення.
Виходячи зі змісту ст. ст. 314, 315 КПК України в підготовчому судовому засіданні, суд лише перевіряє матеріали кримінального провадження, з`ясовує достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, вирішує питання, пов`язані з процесуальним та організаційним забезпеченням проведення судового розгляду, про що правильно зазначив прокурор в апеляційній скарзі.
За таких обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам ст.291 КПК України, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту.
Крім того, судом не було враховано, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 було направлено до суду 08.04.2015 року, та зазначене кримінальне провадження перебуває на розгляді у судах тривалий час, з 2015 року, і вже було предметом розгляду суду першої інстанції. Тому суду необхідно було відповідно до вимог ст. 23 КПК України безпосередньо дослідити всі докази у кримінальному провадженні, та з урахуванням встановленого під час судового розгляду прийняти рішення про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів та прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Колегія суддів звертає увагу на порушення судом першої інстанції розумних строків розгляду кримінального правопорушення, передбачених ст. 28 КПК України, а також з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_6 тривалий час перебуває під вартою.
Зазначені обставини свідчать про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, що відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду і призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції. На думку колегії суддів, обставини, які суд зазначив в ухвалі про повернення обвинувального акту не ґрунтуються на вимогах кримінально процесуального закону, доводи щодо порушення процесуального характеру також не є обставинами, які тягнуть за собою повернення обвинувального акту для усунення недоліків, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що при винесені ухвали, в вступній частині ухвали від 06.07.2017 року (том № 4 а.к.п. 149), судом не зазначено рік, місяць і день народження обвинуваченого ОСОБА_6 , місце його народження і місце проживання, колегія суддів вважає обґрунтованими.
Згідно ч. 1 ст. 372 КПК України ухвала повинна складатися з вступної частини із зазначенням: дати і місця її постановлення, назви та складу суду, секретаря судового засідання, найменування (номера) кримінального провадження, прізвища, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, року, місця і дня його народження, місця народження і місця проживання.
Таким чином, колегія суддів погоджується в цій частині з доводами апеляційної скарги прокурора про порушення судом першої інстанції вимог ч. 1 с. 372 КПК України, однак дані обставини не можуть бути визнані підставами для скасування судового рішення.
При апеляційному розгляді захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про заміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт.
Колегія суддів вважає, що клопотання захисника ОСОБА_8 про заміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З врахуванням того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не гарантує, що він не стане переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків; не вчинить інше кримінальне правопорушення.
Колегія суддів вважає, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які існували під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не зменшились та існують на даний час.
Керуючись ст.ст. 331, 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2017 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 70002067 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 4 ст. 187 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Клопотання захисника ОСОБА_8 про заміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 жовтня 2017 року .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4