Справа № 387/553/17
Номер провадження по справі 1-кп/387/75/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2017 року смт. Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
із секретарем судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси, Черкаської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого АДРЕСА_2 , не працюючого, громадянина України, освіта повна загальна середня, утриманців не має, раніше судимого 12.05.2014 вироком Світловодського міського суду Кіровоградської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, 17.02.2015 року вироком Апеляційного суду Кіровоградської області за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі, 30.01.2017 року звільненого умовно-достроково від відбування покарання, судимість в законному порядку не знята та не погашена,-
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Хмельове, Маловисківського району, Кіровоградської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_3 , не працюючого, громадянина України, освіта середня, утриманців не має, раніше судимого 20.04.2016 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.289 КК України, засуджений до покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, 24.04.2017 року звільненого умовно-достроково від відбування покарання, судимість в законному порядку не знята та не погашена, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_7
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб за таких обставин:
ОСОБА_4 разом із своїм знайомим ОСОБА_3 28 квітня 2017 року близько 02 години 20 хвилин перебували в с. Олександрівка, Добровеличківського району, Кіровоградської області, в яких виник спільний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2101 синього кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на території подвір`я ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_4 та належить ОСОБА_8 . Реалізовуючи свій злочинний умисел та діючи за попередньою змовою ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_3 28 квітня 2017 року близько 02 год. 30 хв. вільно пройшли на територію домоволодіння за зазначеною адресою, скориставшись тим, що сторонніх осіб та потерпілого на території подвір`я не було. ОСОБА_4 проник до салону автомобіля ВАЗ 2101 державний реєстраційний знак НОМЕР_1 на водійське сидіння, а ОСОБА_9 на переднє пасажирське сидіння. В подальшому ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_3 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, умисно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 шляхом заведення двигуна розпочав рух зазначеного автомобіля заднім ходом виїжджаючи із території домоволодіння на АДРЕСА_4 . Під час того як автомобіль виїжджав із території подвір`я вибіг потерпілий ОСОБА_8 , який намагався припинити кримінальне правопорушення, однак автомобіль продовжив рух та зник у невідомому напрямку. Таким чином ОСОБА_9 та ОСОБА_4 реалізували спільний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки ВАЗ 2101, кузов синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , розпорядившись ним на власний розсуд.
Потерпілий ОСОБА_8 будучи вчасно, належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд кримінального провадження за його відсутності.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. В порядку ст. 63 Конституції України, показання в судовому засіданні надавати відмовився. Водночас в судових дебатах повідомив, що злочин вчиняв він сам.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та надав показання, що 26 квітня 2017 року близько 12 годині 00 хвилин він та ОСОБА_3 перебували разом із братом ОСОБА_10 у останнього на роботі в селі П`ятихатки, Маловисківського району, Кіровоградської області де сиділи та відпочивали у вагончику, вживаючи спиртні напої. ОСОБА_3 хтось зателефонував та він спілкувався по телефону близько 15 хвилин на вулиці. В цей час він із своїм братом ОСОБА_10 вживали спиртні напої. ОСОБА_3 після розмови по телефону повернувся до них та попросив велосипед. Взявши велосипед близько 01 години ночі, ОСОБА_3 поїхав у невідомому напрямку та його не було близько години. Близько 02 години ночі 27 квітня 2017 року ОСОБА_3 приїхав до кафе на синіх жигулях, однак про обставини появи автомобіля останній не повідомляв. Інших осіб у автомобілі під час того як ОСОБА_3 приїхав на синіх жигулях до кафе, не було. Він запропонував ОСОБА_3 заправити автомобіль та поїхати у с. Суботці, Знам`янського району, Кіровоградської області до його дівчини, на що ОСОБА_3 погодився. Заправивши автомобіль, вони поїхали у с.Суботці, Знам`янського району, Кіровоградської області до його дівчини ОСОБА_11 , а автомобілем кермував ОСОБА_3 .. Близько 4 години 20 хвилин 27 квітня 2017 року, вони під`їхали до домоволодіння його дівчини ОСОБА_12 , яка вийшла до них у халаті та тапках. Поспілкувавшись із дівчиною, вони автомобілем поїхали у сторону м. Черкас, яким продовжував керувати ОСОБА_3 , а він сидів з боку. Не доїжджаючи до села Цибулево, Черкаської області у зв`язку із різким поворотом керма, автомобіль перекинувся. Вибравшись із перекинутого автомобіля, вони залишили його та пішли пішки де вони були виявлені працівниками поліції. Також обвинувачений додав, що за кермо синіх жигулів він не сідав, інших осіб у автомобілі не перебувало. Крім того у неприязних відносинах із потерпілим не перебуває. ОСОБА_4 підтвердив, що дійсно потерпілий ОСОБА_8 був вчителем історії Олександрівської ЗОШ, коли він навчався у 8 класі, а тому потерпілий його знає. Також підтвердив, що у ОСОБА_3 у автомобілі була наявна синя кепка із надписом "Київстар", а також те що він вміє керувати автомобілем.
Суд зазначає, що вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості . Потерпілий ОСОБА_8 , який працює вчителем історії Олександрівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, під час допиту вказав, що близько 2 години 30 хвилин 28 квітня 2017 року він перебував за місцем фактичного проживання за адресою АДРЕСА_4 та спав у будинку. Прокинувся від шуму двигуна автомобіля. Спочатку подумав, що в його подвір`я заїхав п`яний водій, однак в подальшому зрозумів, що заведений його автомобіль у зв`язку із чим відразу вибіг на подвір`я, вмикнувши там світло. Вибігши на подвір`я побачив, що його автомобіль ВАЗ 2101 із ввімкненим світлом фар синього кольору виїжджав заднім ходом із подвір`я. Автомобіль виїжджаючи із його подвір`я вдарився об дерев`яний стовпчик, який знаходився на подвір`ї. Продовжуючи виїжджати із подвір`я кермувальник після зіткнення із стовпчиком відразу здав уперед щоб мати змогу продовжити виїзд із тариторії подвір`я. У цей момент потерпілий наблизився із лівої сторони (зі сторони водійського сидіння) до переднього капоту автомобіля та чітко побачив, що за кермом автомобіля сидів його учень ОСОБА_4 , а на передньому пасажирському сидінні сидів ОСОБА_3 , у якого на голові була синя кепка із надписом "Київстар". Добігти до автомобіля щоб запобігти його викраденню він не встиг, оскільки кермувальник автомобіля здавши вперед відразу виїхав заднім ходом із подвір`я та розвернувшись поїхав у напрямку смт. Новоархангельськ. Потерпілий в судовому засіданні додав, що з впевненістю по статурі та обличчю впізнає особу, яка у ніч викрадення перебувала на передньому боковому кріслі автомобіля у синій кепці із надписом "Київстар", вказуючи на ОСОБА_3 ..
Свідок ОСОБА_13 , яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_4 в порядку статті 63 Конституції України відмовилась надавати показання.
Свідок ОСОБА_10 , який є двоюрідним братом обвинуваченого ОСОБА_4 надав показання, що ОСОБА_4 вийшовши із місць позбавлення волі проживав спільно із ним. Не пам`ятаючи точної дати повідомив, що до ОСОБА_4 приїхав друг ОСОБА_3 , які випивали за місцем його роботи у кафе " ІНФОРМАЦІЯ_3 " в с. П`ятихатки, Маловисківського району, Кіровоградської області. Приблизно о 23 годині він пішов спати. До того як він лягав спати ОСОБА_3 поспілкувавшись по телефону відлучився на 1 годину приблизно з 21 по 22 годину. Після цього ОСОБА_3 він дав 20 літрів бензину. Зазначив, що будь-якого автомобіля на території кафе він не бачив. Будь-яких розмов ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про автомобіль він не чув.
Свідок ОСОБА_11 надала показання, що точної дати не пам`ятає, до неї о 4 годині ранку приїхав ОСОБА_4 із ОСОБА_3 на синіх жигулях до її домоволодіння у с.Суботці, Знам`янського району, Кіровоградської області. Коли приїхав автомобіль то за кермом перебував ОСОБА_3 .. ОСОБА_4 приїхавши запропонував із їхньою спільною дитиною жити разом, на що вона відмовилась. Також близько 5-6 години ранку ОСОБА_14 із ОСОБА_3 поїхали від неї на автомобілі і за кермом перебував ОСОБА_3 ..
Крім показань потерпілих та свідків, обвинувачення обґрунтовується наступними письмовими доказами та висновками судових експертиз, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до заяви ОСОБА_8 , останній надав згоду працівникам поліції на огляд його домоволодіння за адресою АДРЕСА_4 .
Протоколом огляду місця події від 28.04.2017, яким в присутності понятих слідчим зафіксовано огляд домоволодіння, що належить ОСОБА_8 , яке розташоване по АДРЕСА_4 . Згідно протоколу огляду, предметом огляду був одноповерховий будинок огороджений дерев`яним парканом. Вхід до даного домоволодіння здійснюється через дерев`яні ворота, які на момент огляду відчинені. На дерев`яній опорі паркану з правої сторони при вході наявні механічні пошкодження та нашарування фарби синього кольору. При вході на дану територію з правого боку розташований житловий будинок, а з лівого наявні насадження фруктових дерев. По середині від будинку та насаджених дерев на земляній поверхні подвір`я наявні два витоптані паралельні сліди, схожі на тривалу дію коліс транспорту. Під час огляду речей та предметів злочину виявлено не було (а.с. 149-152).
Протоколом огляду місця події від 28.04.2017, яким в присутності понятих слідчим зафіксовано огляд ділянки дороги м.Знам`янка-с.Цибулеве де знаходився у перевернутому стані автомобіль ВАЗ 2101 синього кольору д.н НОМЕР_1 з відчиненими дверцятами. З місця події із автомобіля вилучено: скляну пляшку об`ємом 0,5 літра з-під горілки, чохол з сидіння водія із чохлом підголівника, чохол переднього пасажирського сидіння з чохлом підголівника, резиновий шльопанець чорного кольору, кепка синього кольору, змив із керма автомобіля та контрольний змив, змив РБК із зовнішньої сторони водійських дверей та контрольний змив, антиперспирант Rexona, п`ять карток приватбанку, сім-карта НОМЕР_2 , поліс №АЕ 5310315, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , автомобіль марки ВАЗ 2101 синього кольору д.н. НОМЕР_1 , чохол важиля перемикання передач (а.с.188-189).
Протоколом огляду предметів від 23.05.2017, в присутності понятих, зафіксовано факт вилучення та упакування речових доказів за місцем події ДТП та місцем виявлення автомобіля ВАЗ 2101 д.н. НОМЕР_1 синього кольору (а.с.153-154).
Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 16.03.2016 з фототаблицями, яким в присутності понятих слідчим зафіксовано, що потерпілий ОСОБА_8 серед пред`явлених йому для впізнання головних уборів (кепок), впізнав другу (зліва направо), а саме головний убір (кепку) синього кольору із надписом "Київстар"(а.с.171-173).
Протоколом огляду предметів від 23.05.2017, в присутності понятих та за участі обвинуваченого ОСОБА_3 зафіксовано, що під час огляду в кепці синього кольору із надписом "Київстар" та в шльопанцях ОСОБА_3 був одягнений під час незаконного заволодіння транспортним засобом, та які втратив під час ДТП, в яке він потрапив на автомобілі ВАЗ 2101 синього кольору, яким керував ОСОБА_4 (а.с.155).
Згідно заяв обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 13.05.2017, останні відмовилися від проведення слідчого експерименту за їх участі (а.с.169-170).
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_10 , який є двоюрідним братом ОСОБА_4 , в частині їх версії розвитку подій, при яких надали показання суду, що в час викрадення автомобіля ВАЗ 2101 д.н. НОМЕР_1 обвинувачений перебував разом із його братом ОСОБА_10 та вживали спиртні напої у час коли ОСОБА_3 поїхав на вилосипеді у невідомому напрямку та був відсутній приблизно 1 годину. Водночас показання обвинуваченого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_10 суперечать між собою та не відповідають дійсним обставинам. ОСОБА_4 зазначав, що ОСОБА_3 був відсутній приблизно у проміжок часу близько 01 години ночі по 2 годину ночі. В свою чергу ОСОБА_10 чітко повідомив суду, що дані події відбувались у вказану ніч до 23 години ночі, тобто до часу коли ліг спати і близько з 21 години по 22 годину ОСОБА_3 відлучався на одну годину, після чого він надав їм 20 літрів бензину та в подальшому ліг спати. Зазначені показання свідка ОСОБА_10 щодо алібі обвинуваченого ОСОБА_4 спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_8 та самого обвинуваченого ОСОБА_4 , які надали показання про приблизний проміжок часу викрадення автомобіля з 01 години по 02 годину 30 хвилин ночі. Отже суд приходить до висновку, що алібі ОСОБА_4 у проміжок часу з 01 години по 02 годину 30 хвилин свідок ОСОБА_10 не підтвердив. Крім того суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо того, що він не був присутній під час викрадення автомобіля у потерпілого ОСОБА_8 , оскільки ці показання спростовані показаннями в деталях самого потерпілого ОСОБА_8 , який вибігши на подвір`я свого домоволодіння впізнав особу, яка перебувала за кермом, а саме свого учня ОСОБА_4 , а також побачив на передньому боковому сидінні невідому особу у синій кепці із надписом "Київстар". Обвинувачений ОСОБА_4 також підтвердив те, що синя кепка із написом "Київстар" у ОСОБА_3 була в наявності. У судовому засіданні як потерпілий так і обвинувачений ОСОБА_4 не заперечували тих обставин, що ОСОБА_4 був учнем, а потерпілий у обвинуваченого був вчителем історії у 8 класі, а тому знали один одного. Крім того обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий у судовому засіданні не підтвердили між ними будь-яких особистих неприязних відносин. Суд зазначає, що показання потерпілого в деталях підтверджуються дослідженими письмовими доказами, в тому числі протоколом ОМП від 28.04.2017, яким підтверджено, що викрадачі автомобіля не змогли відразу виїхати із подвір`я так як в`їхали у стовп де залишилось нашарування синьої краски від автомобіля, що відображено у зазначеному протоколі слідчої дії. Крім того у перекинутому автомобілі виявлено та вилучено синю кепку із надписом "Київстар", яка із показань потерпілого була на голові ОСОБА_3 , який сидів під час викрадення автомобіля на передньому боковому кріслі. Обвинувачений ОСОБА_4 у своїх показаннях вказував, що інших осіб в автомобілі крім них не було. Суд зазначає, що з показань обвинуваченого ОСОБА_4 , останній взагалі вказував про те, що він не перебував за кермом і не приймав участі у викрадені автомобіля, водночас підтвердив свою подальшу участь у поїздках на викраденому автомобілі із ОСОБА_3 до його бувшої дівчини ОСОБА_11 та їхню подальшу поїздку в сторону м. Черкас аж до самого перекидання автомобіля. Суд також зазначає, що показання свідка ОСОБА_11 про факт керування ОСОБА_3 викраденим автомобілем під час приїзду до неї в село Суботці, Знам`янського району, Кіровоградської області не спростовує факту кермування автомобілем ОСОБА_4 під час його викрадення у потерпілого ОСОБА_8 , з огляду на те, що ОСОБА_4 підтвердив в судовому засіданні, що вміє керувати автомобілем. Також суд вважає, що тільки ОСОБА_4 було відомо як жителю с.Олександрівка, Добровеличківського району, Кіровоградської області про власника та місце знаходження на території домоволодіння викраденого автомобіля потерпілого ОСОБА_8 , оскільки ОСОБА_3 приїхав до ОСОБА_4 погостювати з іншої місцевості. Отже суд приходить до висновку, що надані показання обвинуваченим ОСОБА_4 є способом ухилення від відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Крім того з огляду на зазначене, суд вважає, що факт участі у викрадені автомобіля ОСОБА_3 також доведена, що підтверджується показаннями обвинуваченого ОСОБА_4 , показаннями потерпілого ОСОБА_8 , показаннями свідка ОСОБА_11 , протоколами огляду місця події від 28.04.2017, протоколом пред`явлення речей для впізнання від 16.03.2016 з фототаблицями, а також визнанням вини самим обвинуваченим ОСОБА_3 ..
Судом також встановлено, що злочинні дії щодо незаконного заволодіння транспортним засобом з огляду на обставини подій кримінального правопорушення, було вчинено ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_3 , тобто групою осіб. Зокрема обвинувачені усвідомлювали, що діють спільно для досягнення єдиного злочинного результату. Суд встановив, що мають місце узгоджені, послідовні та спільні дії до вчинення злочину, які об`єктивно доведені спільним прибуттям обвинувачених у нічну пору доби до місця проживання потерпілого ОСОБА_8 де знаходився транспортний засіб, був відомий ОСОБА_4 власник транспортного засобу та власник домоволодіння куди вони зайшли, оскільки ОСОБА_4 був жителем села Олександрівка, Добровеличківського району, а потерпілий був його вчителем історії. Також передбачали можливості проникнення в автомобіль та подальше заведення автомобіля без ключа запалення. Також суд вважає узгодженими, послідовними та спільними діями обвинувачених під час вчинення злочину та після вчинення злочину, які об`єктивно в судовому засіданні доведені, а саме: спільне проникнення в автомобіль потерпілого, заведення автомобіля без ключа запалення, спільне залишення місця викрадення, спільне використання автомобіля в подальшому у власних цілях. Зазначене свідчить про безпосередню домовленість на виконання певних дій та об`єднаність цих дій єдиним умислом, якого було досягнуто.
Враховуючи викладене, а також стрімкість подій, зазначені обставини не викликають жодних сумнівів у достовірності показань потерпілого ОСОБА_8 щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи. Посилання обвинуваченого ОСОБА_4 на своє алібі є безпідставними та не доведеними у судовому засіданні. Отже ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 діяли спільно та узгоджено, при цьому кожен із них виконував частину обсягу дій для реалізації спільного умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази та належна їх оцінка, а також враховуючи, що судимість у обвинувачених за вчинення корисливих злочинів не погашена, зазначене дає підстави суду зробити висновок про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчинили незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб. Наявність складу злочину та вина обвинувачених в судовому засіданні доведені повністю. Дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При обранні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, особу ОСОБА_3 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до класифікації тяжких злочинів, заподіяв потерпілому значної матеріальної шкоди у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу, яким заволодів, по місцю проживання характеризується посередньо, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, молодий вік, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до відомостей досудової доповіді, наданої органом пробації, у ОСОБА_3 наявний високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства та окремих осіб. Суд також враховує і ту обставину, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда за ч.2 ст.121 КК України та згідно ухвали Апеляційного суду в Кіровоградській області від 17.02.2015 року засуджений до 7 років позбавлення волі. ОСОБА_3 звільнений умовно достроково з місць позбавлення волі відповідно до ухвали суду від 30 січня 2017 року та невідбутий термін покарання складає 2 роки 7 місяців 11 днів позбавлення волі, однак до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. Отже відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 71 КК України, до покарання за цим вироком, йому необхідно приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 05 серпня 2014 року.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд вважає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на зазначене, а також позицію прокурора та потерпілого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі.
При обранні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, особу ОСОБА_4 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до класифікації тяжких, заподіяв потерпілому значної матеріальної шкоди у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу, яким заволодів, по місцю проживання характеризується посередньо, молодий вік, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до відомостей досудової доповіді наданої органом пробації, у ОСОБА_4 наявний високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень ризику небезпеки для суспільства для окремих осіб. Суд також враховує і ту обставину, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів та судимість не погашена. Суд встановив, що ОСОБА_4 звільнений умовно достроково з місць позбавлення волі відповідно до ухвали суду від 24 квітня 2017 року та невідбутий термін покарання складає 2 роки 6 місяців 26 днів позбавлення волі, однак до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. Отже відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 71 КК України, до покарання за цим вироком, йому необхідно приєднати невідбуту частину покарання за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2016 року.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на зазначене, а також враховуючи позицію прокурора та потерпілого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі.
Оскільки у кримінальному провадженні відсутні докази щодо наявності в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_3 корисливих мотивів, суд у відповідності до ч.2 ст.59 КК України не застосовує до обвинувачених додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вказані положення ч. 5 ст. 72 КК України втратили чинність 21.06.2017 на підставі Закону України від 18.05.2017 № 2046-VIII.
Між тим, у відповідності до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Отже, призначаючи обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, суд при обрахуванні строку покарання застосовує положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII та зараховує час їх перебування в умовах попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати у розмірі 2971 гривня 20 копійок необхідно покласти на обвинувачених солідарно.
Доля речових доказів має бути вирішена в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 17, 100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст. 62, ст. 63 Конституції України, ст. 5, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (зі змінами та доповненнями внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994 року, Протоколом № 14 від 13.05.2004 року), суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років, без конфіскації майна.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання у виді 5 років позбавлення волі, частково приєднати невідбуту частину покарання 2 роки 7 місяців 11 днів за вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 05 серпня 2014 року та ухвалою Апеляційного суду в Кіровоградській області від 17.02.2015 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити до вступу вироку в законну силу.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 28 квітня 2017 року. Зарахувати ОСОБА_3 попереднє ув`язнення з 28.04.2017 по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII).
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 ( п`ять) років 6 (шість) місяців, без конфіскації майна.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, частково приєднати невідбуту частину покарання 2 роки 6 місяців 26 днів за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28 серпня 2015 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити до вступу вироку в законну силу.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 28 квітня 2017 року.
Зарахувати ОСОБА_4 попереднє ув`язнення з 28.04.2017 по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII).
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 2971 ( дві тисячі дев`ятсот сімдесят одна) гривня 20 копійок.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1