Справа № 750/2282/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/376/2017
Категорія - ч.2 ст. 190 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000080 від 14.02.2016 року та № 0000203 від 11.07.2014 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2017 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Верхній майдан Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянки України, з повною вищою освітою, не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч. 2 ст. 190 КК України,-

з участю прокурора ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині виправдання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме за обвинуваченням у заволодінні 12.11.2014 року шляхом обману грошима ОСОБА_9 , вчинене повторно, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні шляхом обману 12.11.2014 року грошима ОСОБА_9 , та призначити покарання у виді 240 годин громадських робіт. В решті вирок залишити без змін, а саме в частині виправдання: - за ч.1 ст.190 КК за обвинуваченням у заволодінні шляхом обману 16.07.2014 року грошовими коштами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; - за ч.2 ст.190 КК за обвинуваченням у заволодінні 01.08.2014 року шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_10 , вчиненому повторно, і заволодінні 14.11.2014 року шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_9 , вчиненому повторно.

Також, просить дослідити докази, які зазначені в апеляційній скарзі.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2017 року ОСОБА_6 визнано невинуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, та виправдано у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.12.2014 року, на майно обвинуваченої - будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 9036139) та квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 36725237) ухвалено скасувати.

Процесуальні витрати в сумі 491 грн. 92 коп. віднесено на рахунок держави.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що вина ОСОБА_6 у заволодінні 12.11.2014 року грошовими коштами ОСОБА_9 підтверджується доказами, зібраними у кримінальному провадженні, зокрема, показаннями ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , копіями квитанцій, протоколами огляду предметів та іншими документами. Сукупність зазначених доказів вказує на те, що обвинувачена вчинила пасивний обман, оскільки замовчала правдиві відомості про добровільність сплати благодійного внеску. При цьому, її дії були умисні і корисливі, оскільки вже тоді вона мала мету заволодіти грошима ОСОБА_17 , про що свідчать її подальші дії щодо отримання, знятих з рахунку Фонду в готівці коштів від ОСОБА_16 . В порушення ч. 2 ст. 84, ч.ч. 4, 8 ст. 95 КПК України, суд послався як на доказ невинуватості на пояснення ОСОБА_10 , відібрані захисником під відеозапис та його показання, надані під час судового розгляду іншим складом суду. В порушення ч. 6 ст. 22 КПК України, суд відмовив у задоволенні клопотання прокурора про демонстрацію свідку ОСОБА_16 документів з метою подальшого поставлення питань стосовно їх змісту, що стосується висунутого ОСОБА_6 обвинувачення. Протокол огляду документів від 12.03.2015 року, суд, в супереч ч. 1 ст. 94 КПК України, оцінив без взаємозв`язку з іншими доказами, та прийшов до висновку, що він не може свідчити про доведеність вини обвинуваченої, при цьому, суд не дав оцінки дослідженому листу УДМСУ в Чернігівській області від 28.03.2015 року. Вказавши на відсутність реєстрації заяви ОСОБА_9 від 22.04.2015 року і про визнання її потерпілою суд не зазначив, яку норму закону цим порушено, при цьому обґрунтував сумнів про достовірність заяви. Порушуючи вимоги ч. 2 ст. 84, ст. 99 КПК України, суд не прийняв як доказ протокол огляду копій відомостей поточного рахунку благодійного фонду «Безпека Руху» від 23.03.2015 року та протокол огляду аркушів паперу з записами підрахунків ОСОБА_16 по взаєморозрахунках з ОСОБА_18 від 19.03.2015 року, при цьому вказав, що дані документи не є офіційними. Показання свідка ОСОБА_15 суд виклав не точно, оскільки вона в суді не повідомляла, що не може з впевненістю сказати, вона чи ОСОБА_18 надали аркуш ОСОБА_17 . Відносячись критично до показань ОСОБА_19 , суд не вказав на їх суперечності чи невідповідності з іншими доказами. Зважаючи, що шахрайство не є службовим злочином, посилання суду на відсутність допустимої посадової інструкції не свідчить про відсутність в діях обвинуваченої інкримінованого їй правопорушення.

Органами досудового розслідування, за зміненим прокурором обвинуваченням, ОСОБА_6 обвинувачувалася у тому, що вона, працюючи згідно наказу начальника Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 09.07.2014 року № 99-К на посаді завідувача сектору централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та заволодіння грошима громадян, які зверталися до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області за оформленням паспорту громадянина України для виїзду за кордон, у період з липня по листопад 2014 року вчинила ряд злочинів за наступних обставин.

10.07.2014 року до ОСОБА_6 , як до завідувача сектору централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, звернувся ОСОБА_10 для оформлення та видачі йому паспорту громадянина України для виїзду за кордон. ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та заволодіння грошима ОСОБА_10 шляхом обману, достовірно знаючи про намір ОСОБА_10 отримати паспорт громадянина України для виїзду за кордон, у приміщенні Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, що знаходиться по вул. Шевченка, 51а в м. Чернігів, окрім паперів з реквізитами банківських рахунків для сплати державного мита за видачу паспорту громадянина України для виїзду за кордон, вартості адміністративної послуги, бланку і його персоніфікації, сплата яких при оформленні паспорту громадянина України для виїзду за кордон була передбачена Декретом Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року «Про державне мито», Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1098 «Деякі питання надання підрозділами МВС та ДМС платних послуг», також надала ОСОБА_10 папери з реквізитами банківського рахунку Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху», сплата коштів на який не була передбачена законодавством України як обов`язковий платіж при оформленні паспорту громадянина України для виїзду за кордон. При цьому, ОСОБА_6 вказала ОСОБА_10 , що для оформлення паспорту необхідно здійснити платежі на банківські рахунки реквізити яких нею надані у відділенні банку «АВАНТ-БАНК», розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 53, після чого надати їй квитанції про сплату коштів на зазначені банківські рахунки. Умисно замовчуючи відомості про необов`язковість здійснення платежу на рахунок Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху» для оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон та призначення цього платежу як безповоротної фінансової допомоги ОСОБА_6 свідомо їх не повідомила ОСОБА_10 . Введений таким чином в оману, не будучи обізнаним в злочинних намірах ОСОБА_6 , сприймаючи всі платежі як такі, що передбачені законодавством України та обов`язкові до сплати для оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_10 10.07.2014 року за вказівкою ОСОБА_6 у відділенні банку «АВАНТ-БАНК» за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 53 здійснив всі зазначені ОСОБА_6 платежі, у тому числі платіж на суму 350 грн. на банківський рахунок Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху», після чого надав ОСОБА_6 квитанції про їх оплату.

Сплачені 10.07.2014 року ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 350 грн. зараховані в якості безповоротної фінансової допомоги на банківський рахунок Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху» № НОМЕР_1 , відкритому у Філії-Чернігівське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

14.07.2014 року під час звернення до ОСОБА_6 ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 для оформлення та видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон, перебуваючи у приміщенні Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 51а, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та заволодіння грошима вказаних громадян шляхом обману, достовірно знаючи про їх намір отримати паспорт громадянина України для виїзду за кордон, окрім паперів з реквізитами банківських рахунків для сплати державного мита за видачу паспорту громадянина України для виїзду за кордон, вартості адміністративної послуги, бланку і його персоніфікації, сплата яких при оформленні паспорту громадянина України для виїзду за кордон була передбачена Декретом Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року «Про державне мито», Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1098 «Деякі питання надання підрозділами МВС та ДМС платних послуг», також надала ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 папери з реквізитами банківського рахунку Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху», сплата коштів на який не була передбачена законодавством України як обов`язковий платіж при оформленні паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Умисно замовчуючи відомості про необов`язковість здійснення платежу на рахунок Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху» для оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон та призначення цього платежу як безповоротної фінансової допомоги ОСОБА_6 свідомо їх не повідомила ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Введені таким чином в оману, не будучи обізнаними в злочинних намірах ОСОБА_6 , сприймаючи всі платежі як такі, що передбачені законодавством України та обов`язкові до сплати для оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . 14.07.2014 року за вказівкою ОСОБА_6 у відділенні банку «АВАНТ-БАНК», розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 53 здійснили всі зазначені ОСОБА_6 платежі, у тому числі платіж на суму 250 грн. кожен окремо на банківський рахунок Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху», після чого надали ОСОБА_6 квитанції про їх оплату.

14.07.2014 року сплачені ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 грошові кошти на загальну суму 1 000 грн., зараховані в якості безповоротної фінансової допомоги на банківський рахунок Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху» № НОМЕР_1 , відкритому у Філії-Чернігівське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

16.07.2014 року з банківського рахунку Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху» президентом зазначеного благодійного фонду ОСОБА_16 на підставі грошового чеку АЗ 0389499 від 16.07.2014 року знято готівкою 34 072 грн., з яких на прохання ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 12 000 грн., що відповідає 80% суми на яку ОСОБА_6 надала ОСОБА_20 квитанції про сплату громадянами коштів на банківський рахунок Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху».

Після чого, у період 16-17 липня 2014 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_16 , який не був обізнаний з обставинами залучення ОСОБА_6 і зарахування коштів на банківський рахунок фонду, під час особистої зустрічі, яка відбулась на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 передав ОСОБА_6 зняті в готівці гроші в сумі 12 000 грн., у тому числі 80% від 350 грн. сплачених ОСОБА_10 , а саме 280 грн., 80% від 250 грн. сплачених ОСОБА_14 , а саме 200 грн., 80% від 250 грн. сплачених ОСОБА_13 , а саме 200 грн., 80% від 250 грн. сплачених ОСОБА_12 , а саме 200 грн., 80% від 250 грн. сплачених ОСОБА_11 , а саме 200 грн.

31.07.2014 року до ОСОБА_6 звернувся ОСОБА_10 для видачі йому вже оформленого паспорту громадянина України для виїзду за кордон. ОСОБА_6 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті № 115 у приміщенні УДМС України в Чернігівській області за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 51-а, видала ОСОБА_10 оформлений паспорт громадянина України для виїзду за кордон, після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та заволодіння грошима ОСОБА_10 шляхом обману, близько 10 год. 54 хв. вийшовши з свого службового кабінету у коридорі повідомила ОСОБА_10 , щоб він здійснив платіж, та вказала ОСОБА_10 зачекати, зайшовши після цього до кабінету розташованого поруч з її службовим кабінетом, вийшовши з якого надала ОСОБА_10 аркуш паперу та вказала ОСОБА_10 здійснити платіж у банківському відділенні, в якому він здійснював попередні платежі та зазначила ОСОБА_10 про необхідність принести квитанції про здійснені платежі.

Умисно замовчуючи відомості про відсутність обов`язковості здійснення будь-яких платежів для оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон вже після його видачі ОСОБА_6 свідомо їх не повідомила ОСОБА_10 . Введений таким чином в оману, не будучи обізнаним в злочинних намірах ОСОБА_6 , сприймаючи платежі як такі, що передбачені законодавством України та обов`язкові до сплати при оформленні паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_10 31.07.2014 року близько 11 год. 37 хв. на вимогу ОСОБА_6 сплатив грошові кошти у відділенні банку «АВАНТ-БАНК», розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 53, надавши касиру банку виданий йому ОСОБА_6 аркуш паперу з написами та повідомивши, що його для здійснення оплати направила ОСОБА_6 . Сплачені ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 700 грн. 31.07.2014 року надійшли на банківський рахунок Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху» № НОМЕР_1 , відкритому у Філії-Чернігівське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

01.08.2014 року з банківського рахунку Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху» президентом зазначеного благодійного фонду ОСОБА_16 на підставі грошового чеку АЗ 3208652 від 01.08.2014 року знято готівкою 42 500 грн., з яких на прохання ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 8 000 грн., що відповідає 80% суми на яку ОСОБА_6 надала ОСОБА_20 квитанції про сплату громадянами коштів на банківський рахунок Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху».

Після чого, у період 01-02 серпня 2014 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_16 , який не був обізнаний з обставинами залучення ОСОБА_6 і зарахування коштів на банківський рахунок фонду, під час особистої зустрічі, яка відбулась на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 передав ОСОБА_6 зняті в готівці гроші в сумі 8 000 грн., у тому числі 80% від 700 грн. сплачених ОСОБА_10 , а саме 560 грн.

07.11.2014 року під час звернення до ОСОБА_6 . ОСОБА_9 для оформлення та видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон, перебуваючи у приміщенні Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 51а, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та заволодіння грошима ОСОБА_9 шляхом обману, достовірно знаючи про намір ОСОБА_9 отримати паспорт громадянина України для виїзду за кордон, будучи обізнаною з тим, що вона згідно законодавства за обійманою посадою не приймає рішення за заявами про оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон, ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_9 , що вона прискорить оформлення і видачу їй паспорту, і вже 14.11.2014 року видасть його ОСОБА_9 , у разі сплати ОСОБА_9 їй особисто 100 доларів США після видачі паспорту на що ОСОБА_9 погодилась. Після згоди ОСОБА_9 з її пропозицією, ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_9 , що у разі наявності сторонніх осіб під час передачі ОСОБА_9 . ОСОБА_6 на виконання досягнутої між ними домовленості 100 доларів США вона вчинятиме дії для створення враження, що відмовляється від отримання грошей, однак незважаючи на такі дії гроші потрібно їй передати, а також окрім реквізитів банківських рахунків для сплати державного мита за видачу паспорту громадянина України для виїзду за кордон, вартості адміністративної послуги, бланку і його персоніфікації, ОСОБА_6 надала ОСОБА_9 реквізити банківського рахунку для сплати грошових коштів на банківський рахунок Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху», що не передбачено законодавством України при оформленні паспорту громадянина України для виїзду за кордон як обов`язковий платіж.

При цьому, ОСОБА_6 вказала ОСОБА_9 , що для оформлення паспорту необхідно здійснити всі платежі у відділенні банку «АВАНТ-БАНК», розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 53, після чого надати їй квитанції про сплату коштів на вказані нею рахунки. Умисно замовчуючи відомості про необов`язковість здійснення платежу на рахунок Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху» для оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон та призначення цього платежу як безповоротної фінансової допомоги ОСОБА_6 свідомо їх не повідомила ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_6 відвела ОСОБА_9 до підпорядкованого ОСОБА_6 працівника Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області ОСОБА_21 , яка прийняла у ОСОБА_9 документи для оформлення паспорту.

Введена таким чином в оману, не будучи обізнаною в злочинних намірах ОСОБА_6 , сприймаючи всі платежі як такі, що передбачені законодавством України та обов`язкові до сплати для оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_9 07.11.2014 року за вказівкою ОСОБА_6 у відділенні банку «АВАНТ-БАНК», розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 53 здійснила всі платежі на зазначені ОСОБА_6 рахунки, в тому числі один платіж на суму 350 грн. та один платіж на суму 250 грн. на банківський рахунок Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху», після чого надала ОСОБА_6 квитанції про їх оплату.

07.11.2014 року сплачені ОСОБА_9 грошові кошти на загальну суму 600 грн., зараховані в якості безповоротної фінансової допомоги на банківський рахунок Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху» № НОМЕР_1 , відкритому у Філії-Чернігівське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

12.11.2014 року з банківського рахунку Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху» президентом зазначеного благодійного фонду ОСОБА_16 на підставі грошового чеку АЗ 3208668 від 12.11.2014 року знято готівкою 35 700 грн., з яких на прохання ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 15 600 грн., що відповідає 80% суми на яку ОСОБА_6 надала ОСОБА_20 квитанції про сплату громадянами коштів на банківський рахунок Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху».

Після чого, у період 12-13 листопада 2014 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_16 , який не був обізнаний з обставинами залучення ОСОБА_6 і зарахування коштів на розрахунковий рахунок фонду, під час особистої зустрічі, яка відбулась на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 передав ОСОБА_6 зняті в готівці гроші в сумі 15 600 грн., у тому числі 80% від 600 грн. сплачених ОСОБА_9 , а саме 480 грн.

Здійснюючи згідно своєї посадової інструкції організацію та контроль роботи сектору централізованого оформлення документів № 1 Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області по оформленню та видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_6 у період з 07.11.2014 року по 10.11.2014 року засвідчила своїм підписом у відтиску штампу на лицьовому боці заяви-анкети № 5381 проведення стосовно ОСОБА_9 передбачених законодавством при оформленні паспорту громадянина України для виїзду за кордон перевірок.

У подальшому начальником Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області ОСОБА_22 прийнято рішення про оформлення для ОСОБА_9 паспорта громадянина України для виїзду за кордон, оформлене згідно п. 17 Порядку провадження за заявами про оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, затвердженого наказом МВС України від 21.12.2004 року № 1603, шляхом внесення підпису у відтиск штампу на лицьовому боці заяви-анкети № 5381 отримувача паспорта ОСОБА_9 .

Дії на прискорення оформлення та видачі ОСОБА_9 паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_6 не вчиняла.

При зверненні 14.11.2014 року ОСОБА_9 до ОСОБА_6 за отриманням вже оформленого паспорту ОСОБА_6 відвела її до кабінету № 112, розташованому у приміщенні Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, в якому працівник Чернігівської філії ДП «Документ» ОСОБА_23 видала ОСОБА_9 паспорт. Після чого, ОСОБА_9 діючи на виконання домовленості із ОСОБА_6 про сплату їй грошей за прискорення оформлення та видачі паспорту, повернулася з кабінету № 112 до кабінету ОСОБА_6 № 115. Приблизно о 12 год. 20 хв. 14.11.2014 року, перебуваючи в службовому кабінеті № 115 сектору централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, що знаходиться по вул. Шевченка, 51а в м. Чернігові, ОСОБА_9 надала ОСОБА_6 100 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 14.11.2014 року становило 1556 грн. 00 коп., поклавши гроші на стіл незважаючи на висловлене ОСОБА_6 обурення нібито за пришвидшення ОСОБА_6 оформлення і видачі їй паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_6 попрощалися.

Виправдовуючи ОСОБА_6 за ч. 1 ст.190, ч.2 ст. 190 КК України, суд першої інстанції послався на те, що пред`явлене їй обвинувачення не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів її участі у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень органом досудового розслідування не здобуто, стороною обвинувачення не надано, а судом не встановлено. Докази, зібрані у кримінальному провадженні, отримані всупереч порядку, встановленому КПК України, зміст деяких документів викликає сумніви у їх дійсності, містять суттєві невідповідності, тому суд не може посилатися на них як на докази. Крім того, стороною обвинувачення не надано суду документів на підтвердження законності підстав для проведення Державною фінансовою інспекцією відповідних перевірок. Суду фактично не надано Інструкції, яка могла б підтвердити виконання обвинуваченою функцій службової особи, що виключає можливість притягнення її до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у сфері службової діяльності. Свідчення потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_26 ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , на яких посилається сторона обвинувачення, ніяким чином не підтверджують того обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_6 . Показання потерпілої ОСОБА_9 , є непослідовними та суперечливими, а тому на них не може ґрунтуватися обвинувачення

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачена та її захисник вважали вирок суду законним та обґрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачену та її захисника, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Прокурор не погодився з виправданням обвинуваченої тільки в частині заволодіння нею 12.11.2014 року шляхом обману грошима ОСОБА_9 . В іншій частині виправдання погодився. Тому перевірка і дослідження доказів при апеляційному розгляді проводилося тільки щодо оскаржуваного епізоду.

За змістом статті 370 КПК України судове рішення, зокрема, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. При цьому, висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вказані вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Так, виправдовуючи ОСОБА_6 вчиненні нею кримінального правопорушення, зокрема, в частині заволодіння 12.11.2014 року шляхом обману грошовими коштами благодійними внесками, сплаченими ОСОБА_9 на рахунок фонду «Безпека руху», в розмірі 480 грн., суд 1 інстанції обгрунтовано виходив з того, що обвинувачення, яке наведене у обвинувальному акті, під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження доказами, наданими прокурором.

В судовому засіданні суду 1 обвинувачена ОСОБА_6 вину не визнала і, по епізоду обвинувачення заволодіння нею грошима ОСОБА_17 шляхом обману 12.11.2014 року показала, що дійсно, 07.11.2014 року, ОСОБА_10 , вже знайомий їй раніше, привів до неї ОСОБА_9 та попросив допомогти оформити їй терміново потрібний закордонний паспорт, на що вона погодилась. Вона відвела останню до кабінету прийому документів, де ОСОБА_15 , працівник ДП «Документ», власноручно на листку рукописним текстом зазначила рахунки, які пропонуються для уплати внесків. Згодом вона засвідчила своїм підписом у заяві-анкеті № 5381 проведення стосовно ОСОБА_17 , передбачених законодавством перевірок та начальником УДМСУ в Чернігівській області ОСОБА_22 10.11.2014 року прийнято рішення про оформлення та видачу закордонного паспорту. Щодо благодійного фонду «Безпека руху» пояснила, що їх керівництво на нарадах з керівниками структурних підрозділів наголошувало на тому, що фонд може допомагати в потребах Управління, інколи на такі наради запрошувались керівники благодійних фондів, таких було три, з якими співпрацювало УДМСУ. З ОСОБА_16 , керівником фонду «Безпека руху», вона знайома з 2008 року, спочатку як з працівником міліції, а потім відносини переросли в дружні. Він звертався до неї з проханням надати консультації щодо оформлення закордонних паспортів його родичам і вона їм допомагала, також звертався з проханням допомогти придбати необхідні ліки закордоном, це було в її можливостях, так як її знайомі проживають за кордоном, вітав її зі святами. Реквізити фондів громадянам надавали працівники ДП «Документ», а квитанції віддавали керівництву УДМСУ. Ні вона, ні її підлеглі не надавали громадянам рахунки на благодійні внески та послуги ДП «Документ». Стверджувала, що ОСОБА_19 ніколи не давав їй грошових коштів і вона їх ніколи не отримувала. Вона впевнена, що працівники правоохоронних органів шантажували ОСОБА_19 можливістю притягнення його до кримінальної відповідальності за фінансові порушення в роботі фонду, якщо не буде співпрацювати з ними. Дані показання підтримала і в апеляційному суді.

Свідок ОСОБА_23 , в суді 1 інстанції і допитана безпосередньо в апеляційному суді, показала, що з травня 2013 року по грудень 2014 року вона працювала консультантом в ДП «Документ». Трудовий договір з нею не продовжили, вважає причину в тому, що вона відмовилась давати показання проти обвинуваченої. Її робоче місце знаходилось в приміщенні державної міграційної служби, в кабінеті № 114, де знаходились працівник ДП ОСОБА_15 та головний спеціаліст державної міграційної служби ОСОБА_21 . В її обов`язки входило консультувати людей з приводу оформлення закордонного паспорту. Рахунки на оплату закордонних паспортів виписували тільки вона та ОСОБА_29 , оформлюючи їх на окремому папірці. Вони вказували рахунки та суми коштів, які необхідно було сплатити за закордонний паспорт, надані ним послуги та до благодійних фондів, в тому числі і благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху». Рахунки на сплату коштів для ОСОБА_9 виписувала ОСОБА_15 . Робили вони це за вказівкою директора ДП «Документ» ОСОБА_28 , який і надавав їм номера рахунків. Вони роз`яснювали людям за внески до благодійного фонду, розмір яких визначали вони відповідно до встановлених тарифів ДП, ті приносили по сплаті їм квитанції і вони віддавали їх ОСОБА_30 . ОСОБА_18 ніяких розпоряджень взагалі їм не давала, і вони не підпорядковані їй, квитанцій їй не повертали.

Свідок ОСОБА_15 , в суді 1 інстанції показала, що на даний час вона працює на посаді головного спеціаліста державної міграційної служби Чернігівського районного сектору. Протягом 2014 року вона, за трудовою угодою, працювала спеціалістом-консультантом ДП «Документ» і її робоче місце знаходилось в приміщенні Управління державної міграційної служби. З нею в одному кабінеті також працювала спеціаліст міграційної служби ОСОБА_21 та працівник ДП «Документ» ОСОБА_23 . Під час звернення громадян, вона роз`яснювала їм, які необхідно мати документи та їх копії для оформлення закордонного паспорту або проїзного документу дитини, допомагала заповнювати заяву, а також надавала рахунки для сплати всіх необхідних офіційних платежів, в тому числі і за її послуги та повідомляли, в якій банківській установі можна їх сплатити. До затверджених офіційних платежів відносилось державне мито, адміністративна послуга, вартість бланку та додаткова послуга, яка надавалась працівниками ДП «Документ». Додаткова послуга за консультування працівником ДП «Документ» згідно затвердженого тарифу складала від 25 грн. до 250 грн., в залежності від того, що оформлював громадянин. Квитанція про сплату за послуги ДП «Документ» вона залишала у себе, а наприкінці кожного місяця за актом виконаних робіт здавала їх до ДП «Документ». Також при наданні консультаційних послуг вона надавала громадянам і рахунки для сплати благодійних внесків. Їй ОСОБА_18 надала листок з печаткою благодійного фонду, на який вони можуть перераховувати кошти і таким чином вона повідомляла громадянам та виписувала такі рахунки. Квитанції про сплату благодійного внеску залишались у неї, а наприкінці робочого дня вона передавала їх ОСОБА_6 . Що в подальшому обвинувачена робила з цими квитанціями їй не відомо. По службі вона ніяким чином обвинуваченій не підпорядковувалась. Наявні в матеріалах провадження аркуші з реквізитами та рахунками написаний нею, в них вказані суми коштів, які є обов`язковими та не обов`язковими до сплати, а також ті, які повинні сплачуватись на рахунок ДП «Документ». В апеляційному суді вона надала аналогічні показання і підтвердила, що на а.п.64 т.2. на папері записані рахунки та суми коштів саме її рукою.

Потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні суду 1 інстанції та апеляційному показала, що в зв`язку з наміром поїхати за кордон, вона, 07.11.2014 року звернулась до паспортного столу для оформлення закордонного паспорту. Знаходячись в приміщенні паспортного столу вона зайшла до кабінету ОСОБА_6 і запитала у неї, які необхідно документи для оформлення закордонного паспорту. На це вона відповіла, що ніяких документів не потрібно, а лише треба сплатити кошти в «Авант-Банку» та надала при цьому папірець з написаними від руки рахунками, на суму близько 1,5 тис. грн. Призначення цих платежів вона не знала, також чи обов`язкові вони, чи благодійні, їй також не було відомо. Сплативши кошти по всім реквізитам, вона відразу зробила їх копії, щоб підтвердити чоловіку витрачання грошей. Потім всі квитанції вона віддала ОСОБА_6 . Якби їй роз`яснили за необов`язковість сплати благодійних внесків, то вона б їх не сплачувала, так як її матеріальні статки не дозволяють це робити. В міліцію вона писала тільки одну заяву щодо вимагання у неї 100 доларів США за видачу закордонного паспорту, а за вимагання грошей зі сторони ОСОБА_18 за сплату благодійного внеску, вона заяви не писала.

До показань потерпілої ОСОБА_9 суд 1 інстанції віднісся критично, обґрунтовано мотивуючи свої висновки щодо безпідставності побудови обвинувачення шахрайства, зокрема, на показаннях даного свідка, що докладно викладено у вироку суду. З такими висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки, дійсно, її показання в судах 1 інстанції були змінні, неконкретні, такі, що викликають сумнів в їх правдивості та не узгоджуються з іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Свідки ОСОБА_27 , перший заступник начальника управління державної міграційної служби в Чернігівській області та ОСОБА_22 , начальник Управління державної міграційної служби в Чернігівській області, допитані судом 1 та в апеляційному суді показали, що за період їх роботи на займаних ними посадах, ніяких вказівок своїм підлеглим працівникам щодо надання громадянам при оформленні закордонного паспорта, рахунків по сплаті благодійних внесків або послуг ДП «Документ» не давали. Вже після обвинувачення щодо ОСОБА_18 в скоєнні злочину, їм стало відомо від працівників ДП «Документ», що при наданні консультацій громадянам, які звертались за оформленням закордонного паспорту, надавались їм рахунки для сплати благодійних внесків, в тому числі і до благодійного фонду «Безпека руху». Однак запевняли, що повідомляли громадян, про обов`язкові і благодійні внески. ОСОБА_6 несла відповідальність за правильність або достовірність даних, які були внесені до анкети особи, яка зверталась із заявою про видачу закордонного паспорту. Остаточне рішення щодо оформлення та видачу закордонного паспорту, а також дитячого проїзного документу приймав начальник УДМС в Чернігівській області або його заступник.

Свідок ОСОБА_28 , показання якого відтворені в суді апеляційної інстанції, до якого не зміг з`явитися по поважній причині, в судовому засіданні суду 1 інстанції показав, що з 13.11.2011 року по 08.08.2016 року працював на посаді директора Чернігівської філії ДП «Документ». На його підприємстві за договором цивільно-правового характеру працювали ОСОБА_23 та ОСОБА_15 , які надавали громадянам консультаційні послуги по оформленню закордонного паспорту та проїзного документу дитини, при цьому роз`яснювали, що їх послуги є платними, відповідно до встановлених тарифів, які розміщались на стенді в коридорі. По закінченню місяця, кожний консультант ДП «Документ» складав акт виконаних робіт, де зазначалась кількість наданих послуг і їх вартість, та на підтвердження цього до вказаного вище акту прикріплювався відповідний корінець квитанції про сплату цих коштів. Оплата за оформлення паспорту складалась з державного мита в сумі 170 грн., за адміністративні послуги міграційної служби в сумі 87 грн. та вартість бланка закордонного паспорта в сумі 150 грн., а також за послуги ДП «Документ» в сумі 60 грн. або 25 грн., в залежності від виду наданої послуги. Крім вказаних вище платежів, працівникам ДП «Документ» було заборонено надавати громадянам квитанції або рахунки щодо сплати ними інших платежів. Особисто йому невідомі факти надання працівниками ДП «Документ» громадянам рахунків для сплати ними якихось благодійних внесків. Йому відомо про існування благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека руху», але ДП «Документ» з ним не працював. Стверджує, що працівники ДП «Документ» ніколи не надавали йому квитанції про сплату громадянами коштів на рахунок благодійного фонду «Безпека руху», вони ніяким чином не підпорядковувались працівникам міграційної служби.

Колегія суддів вважає, що свідчення свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 взагалі не мають доказових даних щодо винуватості обвинуваченої ОСОБА_18 . Показання свідка ОСОБА_29 , самі по собі не підтверджують вину ОСОБА_18 в заволодінні грошима шляхом обману саме ОСОБА_17 , тим більше, ОСОБА_29 підтвердила, що ніяким чином не підпорядкована по службі ОСОБА_18 , ніяких дружніх відносин з нею не було, ні в чому одна другій не зобов`язані. Її показання не узгоджуються з іншими доказами по справі.

Свідок ОСОБА_16 , допитаний судом 1 інстанції, та показання якого відтворені в суді апеляційної інстанції, так як на виклик не з`явився в зв`язку з тривалою хворобою, показав, що благодійний фонд «Безпека Руху» створені пенсіонерами органів ДАІ в грудні 2001 року. До 23.07.2008 року працював президентом даного фонду, а після - працює на цій посаді на громадських засадах, без оплати. На посаду віцепрезидента фонду з 2008 року призначили за його пропозицією його онука ОСОБА_34 . Право підпису усіх документів в 2014 року та зараз, в тому числі і у банку, має лише він і онук. Весь облік надходження та витрачання коштів в 2014 році вів особисто, хоча відповідно до Статуту фонду, дійсно повинен вестись оперативний та бухгалтерський облік. При цьому, він вів тільки чорнові записи та відомості у довільній формі. В ході діяльності фонду він запропонував начальникам усіх служб і відділів співпрацювати з фондом. Співпраця з паспортним столом і УДМСУ не оформлена і не зафіксована, в тому числі з ними не оформлялись та не укладалися договори, передбачені Статутом фонду. Від благодійного фонду з паспортною службою, а потім УДМСУ контактував лише він. В 2006 році познайомили із ОСОБА_18 . Він надав стандартний лист на делегування фонду повноважень, на пошук для нього паспортною службою коштів в якості благодійних внесків із зазначеним рахунком фонду в Ощадбанку. По його листам від всіх і надходили кошти в якості безповоротної фінансової допомоги або пожертв. По банківському рахунку він не бачив, від кого вони надійшли, тому йому приносили рахунки, а фонд був транзитником чужих коштів. Коли ОСОБА_18 привозила квитанції, то віддавав їй належну суму. Після того, як її відсторонили від служби, вона передала квитанцій більш ніж на 13 тисяч гривень, але за коштами вона не приїхала, а квитанції забрали працівники міліції, а інші квитанції, що вона передавала, знищив. Ніяких документів, підтверджуючих передачу коштів ОСОБА_18 у нього немає. Після звільнення ОСОБА_18 він продовжує співпрацювати з міграційною службою. «Схема по чорному працює» і зараз, продовжує видавати на руки начальникам служб гроші готівкою, нічого ніде не фіксується. Дана схема узгоджена з керівництвом УМВС області. Зазначив, що в обвинуваченні ОСОБА_6 зазначено невірно, що з 2650 грн., отриманих благодійним фондом, він всі передав їй. Насправді передав лише 80% , що становить 2130 грн., а інші утримав. Не заперечував спілкування з ОСОБА_18 і по особистим питанням.

Виходячи з даних показань свідка ОСОБА_19 суд 1 інстанції, як вважає колегія суддів, прийняв слушними доводи сторони захисту, що свідок має особисту зацікавленість в результатах вирішення даної справи, свідчив те, що вигідно йому, так як і надалі буде можливість продовжувати йому працювати, як він говорив по «чорним схемам», що на даний час, як засвідчив він, і відбувається. Крім того, його показання не мають в собі доказової бази обвинувачення ОСОБА_18 .

На належному рівні суд мотивував і причини не прийняття як доказу слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_19 , як такі, що порушують вимоги ч.3 ст.240 та ч.2 ст.223 КПК України.

Докази винуватості ОСОБА_6 , на які посилається сторона обвинувачення, ретельно перевірені судом першої інстанції та згідно зі ст. 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

Зокрема, висновки суду першої інстанції про те, що протоколи тимчасового доступу до речей і документів та отримані внаслідок даних слідчих дій речі, документи та протоколи їх огляду є недопустимими доказами і в зв`язку з цим не бралися судом до увагу, є переконливими, так як виконання ухвал суду проводилося працівниками оперативного підрозділу, а не уповноваженими на те судом особами. Ухвалами слідчих суддів Новозаводського районного суду м. Чернігова право тимчасового доступу надавалося виключно старшому слідчому відділення розслідування злочинів у сфері службової діяльності СУ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_35 . В порушення ж вимог ст.ст. 164, 165 КПК України, згідно яких право на тимчасовий доступ до речей і документів має лише особа, зазначена у відповідній ухвалі слідчого судді, виконання даних ухвал проведено працівниками оперативного підрозділу, тобто, не уповноваженими особами, а надані доручення слідчого ОСОБА_36 іншим працівникам на виконання зазначених ухвал не відповідають вимогам ст. 165 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, так як докази отримані всупереч порядку встановленому КПК України є не допустимими доказами і суд не може на них посилатися в своєму рішенні (ст. 86 КПК України).

За вказаних вище підстав, на думку колегії суддів, суд 1 інстанції обґрунтовано визнав недопустимими доказами і довідки Державної фінансової інспекції від 20.03.2015 року про перевірку фінансово-господарської діяльності УДМС в Чернігівській області та ДП «Документ» (т. 3 а.п. 53-64), які проводились за зверненням слідчого, оскільки надані для перевірки документи, отримані внаслідок порушення порядку виконання ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів.

Виходячи із змісту інформації, що містить довідка Державної фінансової інспекції від 20.03.2015 року про перевірку фінансово-господарської діяльності Чернігівського обласного благодійного фонду пенсіонерів органів внутрішніх справ «Безпека Руху», вона не доводить вину ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні, а містить лише дані про порушення фінансово-господарської діяльності з боку президента даного фонду, а саме Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року за № 637.

При цьому, суд 1 інстанції вірно звернув увагу на те, що свідок ОСОБА_16 , показав, що йому, як президенту благодійного фонду «Безпека руху» взагалі нічого не відомо про проведення такої перевірки і документів для цього він не надавав. Зазначені обставини викликають сумніви щодо достовірності викладених в ній висновків.

Посилання прокурора на те, що судом безпідставно не взято до уваги як доказ протокол огляду копій відомостей поточного рахунку благодійного фонду «Безпека Руху» з січня по листопад 2014 року в 11 прошитих томах від 23.03.2015 року з роздрукованими таблицями, заповненими текстом та цифрами, без підписів посадових осіб та печатки фонду (т. 2 а.п. 181-183), а також копій окремих сторінок відомостей, які незрозуміло ким завірені (т. 2 а.п. 184-189) та протокол огляду аркушів паперу з чорновими записами підрахунків ОСОБА_16 за 11 місяців 2014 року по взаєморозрахунках з ОСОБА_6 від 19.03.2015 року та самі розрахунки (т. 2 а.п. 207-208), не є слушними, оскільки вони не є офіційними документами, що викликає сумніви в їх достовірності, а самостійно розроблені ОСОБА_16 відомості та чорнові записи суперечать вимогам п. 1.5 Статуту фонду про обов`язковість ведення оперативного та бухгалтерського обліку.

Твердження апелянта про те, що протокол огляду документів - квитанцій про сплату грошових коштів громадянами на рахунок благодійного фонду «Безпека Руху», копій корінців чеків, копій титульних сторінок чекової книжки, копії виписки з рахунку про зняття коштів та аркуші паперів з рукописним текстом, видані свідком ОСОБА_16 від 12.03.2015 року (т. 2 а.п. 191-201), оцінені судом 1 інстанції без дотримання вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, без взаємозв`язку з іншими доказами, є безпідставними. Судом апеляційної інстанції також досліджувалися безпосередньо дані матеріали і колегія суддів погоджується з висновками суду, що вони не містять даних, які б свідчили про винність обвинуваченої в заволодінні нею грошима ОСОБА_17 шляхом обману, а свідчать про банківські операції, здійснені благодійним фондом, без якого б то відношення до них обвинуваченої. Крім того, відсутня належна мотивація слідчих органів, в даному випадку, щодо заволоділа ОСОБА_18 , грошима саме ОСОБА_17 , а не коштами благодійного фонду, на рахунок якого і вносила їх потерпіла ОСОБА_17 , так як президент фонду ОСОБА_19 потім розпоряджався ними на свій розсуд, кому і в якому розмірі їх видавати.

З вказаних підстав колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про не взяття до уваги судом 1 інстанції листа УДМСУ в Чернігівській області від 28.03.2015 року № 74/01/04-4391, який є, як вважає апелянт, непрямим доказом та підтверджує показання ОСОБА_16 про надання йому цих квитанцій саме обвинуваченою. Взагалі незрозуміло, яке відношення має ОСОБА_18 до того списку осіб, що у листопаді 2014 року зверталися до УДМСУ в Чернігівській області за оформленням паспорту для виїзду за кордон, виходячи з тексту даного листа (т. 2 а.п. 202-206).

Апеляційним судом досліджений протокол огляду документів від 11.11.2014 року (т. 2 а.п. 60), під час якого ОСОБА_9 10.11.2014 року видала копії документів, а саме: - квитанції про сплату нею 350 і 250 грн. на рахунок № НОМЕР_1 благодійного фонду «Безпека Руху» в Чернігівської філії ПАТ «Ощадбанк» в якості безповоротної фінансової допомоги та одночасно 150 і 60 грн. на рахунок ДП «Документ» № НОМЕР_2 в Чернігівській філії ПАТ «Авант-Банк», копія листка з рукописним текстом «340 - мито, 350 - 22, 294,30 - 648013, 250 - 22, 150 - док, 60 - док» (т. 2 а.п. 64), які також були досліджені і колегія суддів прийшла до висновку, що дані документи не підтверджують отримання грошових коштів ОСОБА_17 обвинуваченою ОСОБА_18 .

Копію листка з рукописним текстом «340 - мито, 350 - 22, 294,30 - 648013, 250 - 22, 150 - док, 60 - док» (т. 2 а.п. 64), як встановлено судом 1 інстанції і підтверджено в апеляційному суді, писала не ОСОБА_18 , а свідок ОСОБА_29 і надавала громадянам реквізити рахунків саме вона і свідок ОСОБА_37 .

Із досліджених апеляційним судом за клопотанням прокурора, телефонних розмов (а.п.81-85 т.2) ОСОБА_18 з працівником банку «Наташею», особа якої встановлена, як ОСОБА_38 , касир відділення ПАТ «Авант-Банк» (а.п.222 т.2) і працівником «Полікомбанку» ОСОБА_39 , які, як вважає прокурор, є непрямими доказами вини обвинуваченої, вбачається, що ОСОБА_18 надає консультацію « ОСОБА_40 » по можливості видачі людям дублікатів квитанцій, а з ОСОБА_39 щодо порядку отримання дублікату квитанції. Колегія суддів вважає, що дані розмови не підтверджують того, що ОСОБА_18 надавала якісь вказівки працівникам банків чи то по переведенню коштів ОСОБА_17 , чи то по видачі саме їй квитанцій сплачених коштів ОСОБА_17 , а тому не можуть бути доказом по справі.

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_18 мала телефонні розмови зі свідком ОСОБА_19 , що задокументовано на а.п.32-43 т.3 і даний факт свідчить про домовленість між ними на передачу та отримання грошей, а значить є одним із доказів вини ОСОБА_18 , колегія суддів вважає таким, що не заслуговує на увагу. ОСОБА_18 пояснила суду, що вона була в дружніх стосунках з ОСОБА_19 , про що він не заперечував і сам, часто мала телефонні розмови з ним по різним побутовим питанням. Дана вибірка телефонних з`єднань не підтверджує передачу та отримання грошей ОСОБА_17 , чи їх домовленість.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Враховуючи все вищезазначене, колегія суддів вважає безпідставними доводи прокурора, що судом 1 інстанції неналежно оцінені показання потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , докази, які ним досліджені, і що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки дані доводи спростовуються тими доказами, які були перевірені апеляційним судом безпосередньо.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється, поряд з іншим, у разі, якщо не доведено, що в діяннях обвинуваченого є склад кримінальних правопорушень.

Колегія суддів прийшла до висновку, що достатніх та допустимих доказів участі обвинуваченої ОСОБА_6 у заволодінні грошовими коштами ОСОБА_17 12.11.2014 року шляхом обману, органами досудового розслідування не здобуто, стороною обвинувачення не надано, а судом 1 інстанції не встановлено, з чим погоджується апеляційний суд.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4