Справа № 274/5250/16-к
Провадження №1-в/0274/1751/16
УХВАЛА
І м е н е м У к р а ї н и

18.01.2017 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурорів. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

представників адміністрації РВК №73 . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бердичеві провадження за заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого: 25.07.2014 року Ічнянським районним Чернігівської області за ст.ст.310 ч.1, 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

в с т а н о в и в:
На розгляд до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_8 із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно досліджених в судовому засіданні матеріалів, ОСОБА_8 засуджений 09.10.2015 року Ічнянським районним судом Чернігівської області за ст.ст.185 ч.1, 71, 72 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання - 02.12.2015 року, кінець строку - 02.06.2017 року.

Засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 04.12.2015 року. Під час тримання в СІЗО м. Чернігів характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав.

З 05.01.2016 року відбуває міру кримінального покарання в Райківській виправній колонії Житомирської області (№73). За період відбування покарання характеризується посередньо. Порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Працевлаштований на деревообробній дільниці різноробочим, до роботи відноситься задовільно. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Заохочень не має.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Встановлених правил санітарії та гігієни дотримується. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Передбачені законом вимоги персоналу установи виконує.

Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться безвідповідально, не вбачає їх необхідності. Порушень вимог пожежної безпеки не допускає.

Виявив бажання займатися за програмою диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», відвідує церкву при колонії, цікавиться літературою релігійного характеру. Участі у роботі самодіяльних організацій, відповідно до ст.127 КВК України, не приймає. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує посилки (передачі). На профілактичних обліках не перебуває. Позову за вироком суду не має. Вину у скоєних злочинах визнав повністю.

Згідно витягу з протоколу №26 від 28.09.2016р., за результатами вирішення комісією по розгляду матеріалів на засуджених питання умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 встановлено, що останній не довів своє виправлення, а тому у поданні матеріалів до суду на застосування до нього умовно-дострокового звільнення, згідно ст.81 КК України, відмовлено (особова справа с.22).
У судовому засіданні представник адміністрації виправної колонії щодо задоволення заяви засудженого заперечив. Суду повідомив, що засуджений за час відбування покарання характеризується посередньо. Він працює періодично та керівник виробничого підрозділу, у якому він працевлаштований, із клопотаннями про заохочення не звертався, що свідчить про його неналежне ставлення до праці. Засуджений приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу, однак його участь у ній є формальною, оскільки зібрання її учасників він відвідує не завжди. За час відбування покарання він жодного заохочення не отримав.

Захисник вважає, що досліджені у судовому засіданні матеріали дають підстави для застосування до засудженого положень ст.81 КК України. На її думку, засуджений за час відбування покарання характеризується позитивно, встановлену законом частину строку відбув, працевлаштований, порушень порядку відбування покарання не допускає, а тому повинен бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

На думку прокурора підстав для задоволення клопотання засудженого немає, оскільки працює він нетривалий проміжок часу, заохочень за період відбування покарання не отримував.

Заслухавши учасників судового процесу та ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого.

Так, згідно положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Статтею 130 Кримінально-виконавчого кодексу України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання визначено як один з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст.135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст.154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення.

Зі змісту досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що такого висновку адміністрація установи не дійшла.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Таким чином, при прийнятті рішення по суті справи, суд також враховує те, що ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності притягнутий не вперше, будучи звільнений від відбування покарання з випробуванням, довіру суду не виправдав та знову скоїв кримінально каране діяння, за яке і відбуває покарання. За період відбуття покарання він характеризується посередньо, працює лише впродовж останніх декількох місяців та жодного заохочення за результатами своєї праці не отримав. Участі у суспільно-корисній праці, роботі самодіяльних організацій він не приймає, за програмою диференційованого виховного впливу займається формально.

Викладене свідчить про те, що засуджений за час відбуття покарання своє виправлення не довів, у зв`язку із чим звільнений від подальшого його відбування умовно-достроково на даний час бути не може. Дотримання засудженим обов`язкових вимог режиму утримання та відсутність у нього дисциплінарних стягнень підставою для застосування вказаної пільги передбаченої ст.81 КК України бути не може.

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України суд,

п о с т а н о в и в:
Заяву засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього положень ст.81 КК України та його умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, засудженим з моменту вручення йому копії.

Суддя: ОСОБА_1