Дата документу Справа № 314/834/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №314/834/17 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/778/282/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.173 КПК України
УХВАЛА
23 березня 2016 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за відомостями які внесені до ЄРДР 01.03.2017 під №0000256 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України за клопотанням слідчого СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області про арешт майна,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ПрАТ «Петромихайлівське» - ОСОБА_7

9 березня 2017 року потерпілий в особі директора ПрАТ «Петромихайлівське», звернувся до Апеляційного суду Запорізької області з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 6 березня 2017 року, якою було відмовлено у задоволенні слідчого СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області про арешт майна.

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області в рамках кримінального провадження №0000256 зареєстрованого в ЄРДР 1 березня 2017 року про накладення арешту на зерно пшениці вагою 30 290 кг., яке було вивезене з території підприємства шляхом обману та зловживання довірою в автомобілі ДАФ д.з. НОМЕР_1 , причіп д.з. НОМЕР_2 та передачі його на відповідальне зберігання ПрАТ «Петромихайлівське».

На переконання апелянта ухвала слідчого судді є незаконною. Висновки про відсутність складу злочину у діях особи, яка вивезла зерно і наявності між їхнім підприємством та підприємством іншим господарсько-правового спору, є передчасними та не ґрунтуються на матеріалах провадження.

13 березня 2017 року з апеляційною скаргою на цю ж ухвалу слідчого судді звернувся прокурор у кримінальному провадженні. В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою задовольнити клопотання про арешт на майно: зерно яке знаходиться в автомобілі «DAF» д.з. НОМЕР_1 , з причепом д.з. НОМЕР_2 сірого кольору та передати його для належного та відповідального зберігання ПрАт «Петромихайлівське», з метою його збереження до встановлення всіх обставин справи та об`єктивної істини по справі. В обґрунтування своїх доводів прокурор зазначає що слідчий суддя в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали фактично дав правову оцінку діянню, чого на цій стаді процесу не вправі був робити. При цьому слідчий суддя даючи таку оцінку не прийняв до уваги встановлені обставин, наведені у матеріалах і клопотання докази (показання свідків, протокол огляду). Окрім цього прокурор зазначає що майно про яке йшло мова в клопотанні слідчого повністю відповідає критеріям ст.98 КПК України, відтак відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України були підстави для накладення арешту на нього.
За матеріалами наданими суду, у зазначеному кримінальному провадженні слідчий за погодженням з прокурором звернулася до слідчого судді із клопотанням, в якому просила накласти арешт на зерно пшениці, яке знаходиться в автомобілі ВАР д.з. НОМЕР_1 з причепом д.з. НОМЕР_2 , що було виявлено під час огляду 01.03.2017, з передачею його на відповідальне зберігання ПрАТ "Петромихайлівське".

За змістом клопотання, кримінальне провадження було розпочато 01.03.2017 за зверненням керівника ПрАТ "Петромихайлівське" щодо викрадення шляхом шахрайства водієм зазначеного автомобілю зерна пшениці вартістю близько 150000 гривень.

Слідчий, обґрунтовуючи клопотання, зазначав, що оскільки є достатні підстави вважати, що вищезазначене майно відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України на нього необхідно накласти арешт.

Слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання.

Вислухавши доповідь судді, представника потерпілого і прокурора, які підтримали апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя в ухвалі послався на положення п1 ч.2 ст.173 КПК України і зробив висновок, що з клопотання і доданих до нього матеріалів не вбачалося ознак кримінального правопорушення шахрайства а мав місце господарсько-правовий спір, а відтак заходи кримінального провадження у вказаному випадку не могли бути застосовані.

Однак з такими висновками слідчого судді колегія суддів погодитись не може.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскація у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову тощо.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинні врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Майно, яке є предметом звернення з клопотанням до слідчого судді, на переконання слідчого, відповідало визначеним в п.1 ч.2 ст.170 КПК України, а саме необхідності накладення арешту на вказане майно з метою його збереження як предметів, що є безпосереднім предметом кримінально протиправних дій (збереження речових доказів).

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно матеріалів кримінального провадження 01.03.2017 до Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП надійшла заява від директора ПрАТ "Петромихайлівське" ОСОБА_8 про те, що водій а/м ДАФ д.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 шахрайським шляхом заволодів 31 тонною зерна, завдавши матеріальної шкоди на суму 150000 гривень.

01.03.2017 під час допиту директору ПрАТ "Петромихайлівське" ОСОБА_8 встановлено, що 01.03.2017, о 08-00 год., за усною домовленістю, приїхав чоловік до ПрАТ "Петромихайлівське" в с. Петро-Михайлівка Вільнянського району, котрий представився як ОСОБА_10 , прізвище не назвав, з пропозицією придбати 50 тонн зерна пшениці. З останнім був водій, анкетних даних яких ОСОБА_8 не знає, на автомобілі «DAF» д.з. НОМЕР_1 з причепом д.з. НОМЕР_2 . За домовленістю, сплата повинна була здійснитися в касу підприємства після завантаження автомобіля. У причеп автомобіля було завантажено зерна пшениці, після чого водій на автомобілі попрямував до вагової підприємства. У зв`язку з тим, що автомобіль дуже довгий, він повністю не ставав на ваги, водію було повідомлено, щоб він їхав знову на склад підприємства розвантажуватися. Після цього, водій автомобіля з завантаженим зерном на склад не поїхав, а зник з місця у невідомому напрямку. Також на території ПрАТ "Петромихайлівське" не виявилося ОСОБА_11 .

Через деякий час, автомобіль «DAF» д.з. НОМЕР_1 з причепом д.з. НОМЕР_2 в якому було завантажено зерно пшениці було виявлено на території «Муліно» по вул.Шевченка у м. Вільнянськ. Після чого автомобіль було доставлено до Вільнянського ВП, який був оглянутий та опечатаний.

Разом з тим, слідчий суддя, не беручи до уваги встановлені обставини, наведені у клопотанні та матеріалах докази (показання свідків, протокол огляду) вчинення кримінального правопорушення, у мотивувальній частині ухвали фактично надав правову оцінку діянню, не вбачаючи у даному випадку шахрайства, та вказуючи на наявні господарсько-правовий спір між ПрАТ «Петромихайлівський» та особою, яка виступає покупцем партії збіжжя», тим самим вийшов за межі наданих повноважень.

Слідчим суддею не взято до уваги доводи, що арешт майна є тимчасовим заходом, необхідним саме для забезпечення кримінального провадження, з метою об`єктивного, повного, всебічного і неупередженого розслідування.

Відтак визнати законною і обґрунтованою ухвалу слідчого судді не можна через, що вона підлягає скасуванню, натомість клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню з огляду на вище викладені обставини і наявність відповідних підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.170-173, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу потерпілого і прокурора у кримінальному провадженні задовольнити, а ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 6 березня 2017 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, про арешт майна, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, про арешт майна.

Накласти арешт на зерно пшениці орієнтовна вага якого 30 920 кг., яке знаходиться в причепі сірого кольору д.з. НОМЕР_2 автомобіля «DAF» д.з. НОМЕР_1 , яке біло вилучено підчас огляду місця події 01.03.2017, і передати його на відповідальне зберігання ПрАТ "Петромихайлівське".

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4