ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:[1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 25 травня 2017 року касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, засудженого ОСОБА_5 і його захисника ОСОБА_6 на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 01 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 11 березня 2016 рокуу кримінальному провадженні щодо засудженого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
встановив:
У касаційних скаргах:
прокурор виклав вимогу про скасування ухвали апеляційного суду із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, мотивувавши порушенням права засудженого та його захисника на об`єктивний і неупереджений розгляд провадження в апеляційному порядку. Так як апеляційним судом, в порушення вимог ст. 419 КПК України, не перевірено доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в матеріалах провадження заяви потерпілої про вчинення кримінального правопорушення чи протоколу прийняття усної заяви від потерпілої, що, на думку захисника, ставить під сумнів дотримання вимог процесуального закону при внесенні інформації до ЄРДР. Також зазначив, що без належної оцінки та спростування залишились доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення вимог кримінального процесуального закону при проведенні огляду місця події.
захисник виклав вимогу про скасування судових рішень, постановлених щодо засудженого ОСОБА_5 , із закриттям кримінального провадження, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання, через відсутність в матеріалах провадження заяви потерпілої ОСОБА_8 як в якості потерпілої, так і в якості заявника, що ставить під сумнів існування іншого джерела, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та є відповідно істотним порушенням вимог процесуального закону;
засуджений порушує питання про скасування судових рішень щодо нього із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки судом не доведено вчинення ним кримінального правопорушення, в суді першої інстанції вину у вчиненні дорожньо-траснпортної пригоди визнав, але заперечив такі наслідки як заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки одразу після ДТП потерпіла почувала себе задовільно і від госпіталізації відмовилась.
Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 01 грудня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 219 068,04 грн, моральної шкоди 20 000 грн. Вироком суду також вирішено долю речових доказів та питання процесуальних витрат.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

05 березня 2015 року, приблизно о 20-ій год., ОСОБА_5 керував технічно справним автомобілем марки «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи рух по другорядній дорозі пров. Пугачова, де при виїзді на головну дорогу на пл. Ганнібала у м. Херсоні проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, що склалась, всупереч вимогам п.п. 2.3б, 16.11 Правил дорожнього руху, не надав перевагу у русі автомобілю, що рухався головною дорогою, марки «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , внаслідок чого допустив з ним зіткнення.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водієві ОСОБА_8 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 249 від 13 березня 2015 року та висновком судово-медичної комісійної експертизи № 253 від 16 жовтня 2015 року заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Вказані наслідки знаходяться в причинному звязку з грубим порушенням з боку водія ОСОБА_5 вимог п.п. 2.3б та 16.11 Правил дорожнього руху.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 11 березня 2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задоволено частково. Вирок суду від 01 грудня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_5 в частині вирішення цивільного позову скасовано та призначено у цій частині новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції. В решті вирок суду залишено без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала касаційну скаргу прокурора та не заперечувала проти часткового задоволення касаційних скарг засудженого і його захисника в частині скасування ухвали апеляційного суду із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали провадження й обговоривши наведені у скаргах доводи, суд дійшов висновку, що касаційні скарги прокурора, засудженого і його захисника підлягають задоволенню частково, з таких підстав.
Доводи касаційної скарги прокурора про недотримання апеляційним судом при постановленні ухвали вимог процесуального закону є обґрунтованими. В цій частині суд погоджується й з доводами касаційних скарг засудженого і його захисника.

У мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Як передбачено ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Засудженим і його захисником перед апеляційним судом порушувалось питання про перегляд в апеляційному порядку вироку суду першої інстанції з підстав допущення істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, окрім інших, щодо законності початку досудового розслідування, допустимості і достатності конкретних доказів у провадженні тощо.

Натомість при перевірці вказаних доводів апеляційних скарг, а саме стосовно початку досудового розслідування, суд на мотивування вказаних тверджень навів лише показання потерпілої, не проаналізувавши наявні матеріали провадження, при цьому касаційний суд не констатує однозначну незаконність досудового розслідування та постановленого вироку, але стверджує, що така перевірка доводів апеляційних скарг мала бути проведена.

Аналогічні доводи апеляційних скарг засудженого і його захисника, а також прокурором, наведено у касаційних скарг, які суд перевірити не може за відсутності проведення повної перевірки апеляційним судом.

З огляду на викладене, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час проведення якого слід проаналізувати всі доводи апеляційних скарг із наведенням докладних мотивів прийнятого рішення за ними, та за результатами чого постановити законне і обґрунтоване судове рішення, мотивоване належним чином.

Керуючись статтями 376, 434, 436, 438 КПК України, суд

постановив:

Касаційні скарги прокурора, засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 11 березня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-2727км16 Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_9
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_10
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1