Справа №333/3242/17
Провадження №1-кс/333/713/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2017 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, клопотання слідчого Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002447 та додані до нього матеріали, -
ВСТАНОВИВ:
12.06.2017 року слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотан ням про арешт майна. Клопотання обґрунтоване тим, що 09.06.2017 року до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення від працівника УПП м. Запоріжжя ОСОБА_4 про те, що в м. Запоріжжя, по пр. Соборному, буд. 6, ним було виявлено автомобіль «ВАЗ21013», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 . При перевірці номерних агрегатів автомобілю було виявлено невідповідність номеру кузову з даними вказаними у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Вказаний автомобіль в ході проведення огляду місця події було вилучено слідчим Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_2 та поміщено на територію Комунарського відділення поліції. Відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України, вказана у клопотанні слідчого річ набула статус тимчасово вилученого майна.

Слідчий ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав своє клопотання з підстав, викладених у ньому.

В судове засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, повідомили суду, що не можуть бути присутніми в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Тимчасовим вилученням майна, згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасове вилучення майна, згідно ч. 2 ст. 168 КПК України, може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Частиною 2 ст. 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого про арешт майна має бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України під арештом майна слід розуміти тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Судом встановлено, що 09.06.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ст. 290 КК України (кримінальне провадження № 0002447). Відповідно до протоколу огляду місця подій від 09.06.2017 року автомобіль «ВАЗ21013», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , про арешт якого слідчий звернувся до суду із клопотанням, було вилучено 09.06.2017 року слідчим Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_2 . Відповідно до письмових пояснень водія вказаного транспортного засобу ОСОБА_7 , 1998 р.н., було встановлено, що вищевказаний автомобіль він придбав в м. Попасне, Луганської області. 09.06.2017 ОСОБА_7 разом зі своїм братом ОСОБА_5 , 1997 р.н., слідуючи на вказаному автомобілі, біля будинку № 6 по проспекту Соборний у м. Запоріжжі, був зупинений співробітниками поліції, які, після перевірки агрегатів автомобіля, пояснили, що номер кузова ( НОМЕР_2 ) не співпадає з даними вказаними у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Після чого, за вказаною адресою було викликано співробітників СОГ Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області. ОСОБА_5 в письмових поясненнях від 09.06.2017 року повідомив, що він та його брат ОСОБА_6 рухалися по пр.Соборний в м. Запоріжжя, де їх зупинили співробітники поліції. При перевірці агрегатів автомобілю на номері кузову було встановлено, що номер кузова ( НОМЕР_2 ) не співпадає з номером, що зазначений в технічному паспорті. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 14.05.2008 року № НОМЕР_3 серії АЕС, виданого на ім`я ОСОБА_8 , номер кузова автомобіля « НОМЕР_4 », 1981 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , бежевого кольору, вказано НОМЕР_5 . Слідчим доведено ризик того, що у разі не накладення арешту вказаний автомобіль може бути підданий відчужуванню, зміні, переробленню, зіпсуватню, переданні іншим особам до закінчення досудового розслідування. Більше того, арешт вказаного майна є тимчасовим заходом забезпечення у кримінальному провадженні, а тому його власник, в подальшому, в передбачених КПК України випадках, має право звертатися із клопотанням про скасування даного арешту. З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд вважає, що клопотання слід задовольнити та накласти арешт на визначене майно. Керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
1.Клопотання слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна задовольнити.
2.Накласти арешт на автомобіль «ВАЗ21013», 1981 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова « НОМЕР_2 » з метою його збереження та подальшого не відчуження.

3.Автомобіль «ВАЗ21013», 1981 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова « НОМЕР_2 » залишити на зберігання на території Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: Запорізька обл.., м. Запоріжжя, вул. Космічній, 40. 4. Копію ухвали не пізніше наступного дня після її винесення направити власнику та володільцям арештованого майна. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1