Справа № 274/2326/16-к
Провадження №1-кп/0274/115/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2017 Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

обвинуваченого. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у м.Бердичеві кримінальне провадження №0000116 від 19.09.2014 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозова, Волочиського району Хмельницької області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, учасника бойових дій, працюючого водієм у ТОВ „Екватор-Люкс, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.407 ч.3 КК України,

в с т а н о в и в :
18 лютого 2014 року, відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказом командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) №33 ОСОБА_5 , який уклав контракт про проходження військової служби за контрактом, прийнято на військову службу, зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Того ж дня наказом командира військової частини НОМЕР_3 (польова пошта НОМЕР_2 ) від 18 лютого 2014 року №11-ПМ гр. ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця комендантського відділення, присвоєно первинне військове звання солдат та, відповідно до ст.ст.2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдат ОСОБА_6 з 18 лютого 2014 року вважався військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом.

Так ст.ст.17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України і законів України; ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Відповідно до вимог ст.ст.1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції і Законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Разом з тим, відповідно до ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.ст.11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_6 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак солдат ОСОБА_6 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.

Реалізуючи задумане, 08 вересня 2014 року, близько 08 год. 00 хв. військовослужбовець військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_6 , в порушення вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 12, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилення від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів і начальників та поважних причин, не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини не повідомляв і проводив час на власний розсуд до 13 січня 2015 року.

13 січня 2015 року солдат ОСОБА_6 з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні інкримінованого діяння визнав повністю. Суду повідомив, що після укладення контракту на проходження військової служби у лютому 2014 року, його направили для проходження служби до військової частини НОМЕР_2 , розташованої у АДРЕСА_3 . 05.09.2014р. він поїхав додому на вихідні та повинен був повернутись до військової частини 08.09.2014р. Оскільки його дружину у той момент поклали до лікарні, а доглядати за домашнім господарством було більше нікому, він у військову частину вчасно не повернувся. Повернувся він на службу лише 13.01.2015р. До цього часу постійно знаходився за місцем свого проживання, проте про таке своє рішення нікого із командування не повідомляв. Визнає те, що вчинив неправильно. Після повернення на військову службу приймав участь у проведенні анти-терористичної операції на сході країни.

Зважаючи на повне визнання винуватості самим обвинуваченим, за клопотанням прокурора погодженого з усіма іншими учасниками судового процесу, суд, керуючись положеннями ст.349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
За викладених обставин, суд вважає винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого діяння доведеною повністю.
Його дії, які виразились у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем, суд кваліфікує за ст.407 ч.3 КК України.

При визначенні покарання ОСОБА_4 , суд керується загальними засадами призначення покарання визначеними у ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ст.407 ч.3 КК України, належить до категорії злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений раніше не судимий, свою винуватість визнав, одружений, має на утриманні малолітню дитину, проживає із сім`єю, по місцю проживання характеризується посередньо, працевлаштований, після скоєння злочину повернувся для проходження військової служби, приймав участь у проведенні анти-терористичної операції та отримав статус учасника бойових дій, по місцю проходження військової служби характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи обставини скоєння злочину та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину визнав та розкаявся у скоєному, є учасником бойових дій на сході країни, працює, має сім`ю та малолітню дитину на утриманні, відсутність будь-яких тяжких наслідків скоєного, суд вважає за можливе застосувати щодо нього положення ст.75 ч.1 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Арешт на майно обвинуваченого або інших осіб не накладався.

Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст.369-371, 374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в :
Визнати винуватим ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ст.407 ч.3 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 ч.1 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 ч.1 п.п.2, 3 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили засудженому не обирати.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1