1-кп/755/140/16

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ 12 лютого 2016 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 1995 року народження за ч. 1 ст. 229-6 КК України, вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 1996 року за ч. 3 ст. 42, ч. 2 ст. 229-6 КК України, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 21 серпня 1998 року за ч. 1 ст. 140, ч. 2 ст. 229-6, ст. 42, ст. 43 КК України, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 03 листопада 2004 року за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 01 листопада 2009 року по відбуттю строку покарання,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, тимчасово не зареєстрованої, проживаючої в АДРЕСА_1 КК України, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, -
З прокуратури Дніпровського району м. Києва до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов для розгляду обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.
У судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про доцільність продовження строку утримання обвинувачених під вартою.
Прокурор просив продовжити строк утримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки ризики передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати.
Захисники обвинувачених зазначили, що на їх думку, відпала потреба в утриманні обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою та просили змінити їм міру запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали думку захисників.
Заслухавши думки учасників судового процесу, суд вважає за необхідне продовжити обраний відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді утримання під вартою з наступних підстав.
Відповідно до ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких відноситься до категорії тяжких злочинів, останні перебуваючи на волі можуть перешкодити кримінальному провадженню з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що свідчить про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, а тому суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених.
З урахуванням наведеного та керуючись ст.331 КПК України, суд, -
Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вигляді утримання під вартою в Київському СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області до 08 квітня 2016 року, включно.
Обвинувачені або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у разі внесення застави наступні обов`язки:
- прибувати до суду чи слідчого із встановленою періодичністю;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому вони проживають, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити обвинуваченим, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Дніпровського районного суду м. Києва, має бути наданий уповноваженій службовій особі Київського СІЗО.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Київського СІЗО негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з під варти та повідомити усно і письмово особу в провадженні якої перебуває справа.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачені зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вважаються такими, щодо до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, захисникам та направити начальнику Київського СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.
Головуючий суддя: