Номер провадження: 11-кп/785/303/17
Номер справи місцевого суду: 509/2885/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

представника потерпілих: ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.11.2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українець, громадянин України, освіта середня, одружений, працює ПП «Парітет-С» на посаді продавця-консультанта, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 286 ч.2 КК України призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.

Застосовано ст. 75 КК України і звільнений від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 112686 (сто дванадцять тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень 31 копійку, витрати на послуги адвоката 8400 (вісім тисяч чотириста) гривень та моральну шкоду в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 4261,70 грн.
ВСТАНОВИЛА:
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

02 грудня 2012 року близько 15 години 30 хвилин, в світлий час доби, по сухому асфальтобетонному покриттю автодороги «Іллічівськ-Санжійка» в напрямку від с.Санжійка до м. Іллічівськ, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Mercedes-Benz S600», д/н НОМЕР_1 , (який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_12 ) рухався водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В зустрічному напрямку по своїй смузі, рухався технічно-справний автомобіль «ВАЗ-2101» д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на передньому пасажирському сидінні перевозив пасажира ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В цей час, водій автомобіля марки «Mercedes-Benz S600», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_7 при виконання маневру обгону мікроавтобусу, що рухався попереду нього, не переконався, що смуга зустрічного руху на яку він буде виїжджати вільна від транспортних засобів на достатньої для обгону відстані і що він зможе повернутися на займану смугу, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2101» д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_10 , після чого допустив виїзд за межі проїзної частини ліворуч, де здійснив наїзд на електроопору.
Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б», 14.2 «в», «г» «Правил дорожнього руху України», де відповідно вказано:
- п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
- п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
- п. 14.2. «Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:
в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані;
г) після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.»
Відповідно до висновку судової авто технічної експертизи №2424 від 04.06.2014р. належні дії водія автомобіля «Mercedes-Benz S600» в даній дорожній ситуації регламентувались вимогами п.14.2 Правил дорожнього руху України, згідно з якими йому належало переконатися, що смуга зустрічного руху на яку він буде виїжджати вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані і що він зможе повернутися на займану смугу не створюючи перешкод.
В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Mercedes-Benz S600», продовжуючи рух в своїй смузі руху, мав технічну можливість запобігти наступ даного ДТП шляхом виконання вимог п.14.2 Правил дорожнього руху України.
З технічної точки зору в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою знаходяться дії водія автомобіля «Mercedes-Benz S600».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водію автомобіля «ВАЗ-2101», д/н НОМЕР_3 , ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи №875 від 23.04.2013р. отримав тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, синця лівої навколо очної ділянки, закритої травми грудної клітини у вигляді переломів 1,2,3,6,8 ребер з крововиливами в плевральну порожнину, забійної рани ділянки правого колінного суглобу, які тягнуть за собою тривалий розлад здоров`я понад 21 день та згідно з п.2.2.2. та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.), відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Пасажиру автомобіля «ВАЗ-2101», д/н НОМЕР_3 , ОСОБА_9 відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №148 від 03.09.2014р. внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку; закритого уламкового перелому ліктьової та променевої кістки правого передпліччя зі зміщенням уламків; відкритого уламкового межмищелкового перелому правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, рваної рани нижньої третини правого стегна; закритого перелому правого наколінника зі зміщенням уламків; відкритого уламкового перелому великогомілкової та малогомілкової кістки правої гомілки на кордоні середньої третини нижньої третини зі зміщенням уламків, закритої рани вказаної локалізації; відкритого осколкового перелому правої п`яткової кістки зі зміщенням уламків, повним розривом ахіллового сухожилля та рвано-забійної рани вказаної локалізації.
Вказані тілесні ушкодження супроводжувались розвитком травматичного шоку тяжкого ступеню та були небезпечними для життя ОСОБА_9 , як в момент спричинення так і в подальшому періоді, викликали розлад здоров`я, поєднане зі стійкою втратою загальної працездатності не менше ніж на одну третину (а саме 45%), і по цим критеріям, відповідно до п.п.2.1.3. «м» і «о» та 2.1.6. відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати, прийняти новий вирок, яким задовольнити позов та стягнути з ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 200000 грн. та моральну шкоду в розмірі 200000 грн. В наслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження, та ще був позбавлений власного автомобілю. ОСОБА_7 взяв провину на себе за скоєне тому і повинен відповісти в повному обсязі відповідно до закону.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 та призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті. Застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Задовольнити позов та стягнути з ОСОБА_13 матеріальної шкоди у розмірі 112686,31 грн.; інфляційних витрат у розмірі 100212,35 грн.; моральної шкоди у розмірі 870000 грн.; витрати на захисника у розмірі 8400 грн. Він не оскаржує кваліфікацію злочину та часткове задоволення позовних вимог. Він оскаржує застосування до ОСОБА_7 вимог ст. 75, 76 КК України, та відмову в стягненні моральної шкоди. ОСОБА_14 причинив йому тяжкі тілесні ушкодження, у нього повністю переламані ноги та на сьогоднішній день він не може пересуватися, він став інвалідом 2-її групи. ОСОБА_14 не відшкодував йому матеріальні збитки, яких завдав він та його родина при находженні в реанімаційному відділенні лікарні, а потім на лікуванні.

Заслухавши прокурора, який частково підтримав апеляційні скарги, потерпілих та їх представника, які просили про задоволення апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, яки просили апеляційні скарги залишити без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції провів судове слідство у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому учасникам процесу були роз`яснені зміст наслідків розгляду справи у скороченому порядку і то що вони будуть позбавлені права оскаржувати обставини по справі в апеляційному порядку.

Колегія суддів з урахуванням вимог діючого законодавства прийшла до висновку що ці обставини не можуть бути предметом розгляду в апеляційній інстанції і вважає доцільним розглядати апеляцію в межах призначення покарання цивільного позиву.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані судом за ст. 286 ч.2 КК України.

При призначенні покарання винуватому районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику, раніше не судимий, одружений, добровільне частково відшкодування шкоди, представник потерпілих та потерпілі просили суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, тому суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, та призначити покарання з випробуванням.

Дослідивши доводи потерпілих і матеріали справи, судова колегія з урахуванням конкретних обставин справи вважає, що виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості обвинуваченому міра покарання призначена не правильно і не відповідає вимогам ст.65 КК України.

Призначаючи покарання з застосуванням ст.75,76 КК України, суд першої інстанції послався на то, що представник потерпілих та потерпілі просили суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. Перевіряючи дані обставини колегія суддів встановила, що в результаті даного злочину потерпілі отримали суттєві пошкодження як свого здоров`я, так в них був пошкоджений автомобіль який ремонту не належить.

Потерпілий ОСОБА_10 отримав ряд травм які були небезпечними для його життя - тяжкі тілесні пошкодження опасні для життя, а ОСОБА_15 тілесні пошкодження середньої важкості.

В ході досудового і судового слідства обвинувачений обяцяв всі збитки відшкодувати, а фактично, це залишилось на рівні обяцянок.

З урахуванням тяжких наслідків і необхідності продовжити лікування потерпілі звернулись з апеляцією про м`якість призначеного покарання, так як потерпілий ввів їх в оману, не розрахувавшись з ними.

Колегія суддів перевіривши дані обставини, прийняла можливі засоби. Щоб сторони прийшли до можливості мирним шляхом рішити спірні питання, надав строк для їх вирішення. Однак зі сторони обвинуваченого таких мір прийнято не було, що свідчить про неналежне ставлення до наслідків ДТП і своєї вини в скоєному.

При таких обставинах колегія суддів прийшла до висновку що призначене покарання не відповідає вимогам ст.65 КК України, в зв`язку з чим винесений вирок підлягає скасуванню з винесенням нового вироку.

При ухваленні нового вироку, колегія суддів приймає до уваги. що справа розглянута в порядку ст. 349 КПК України і розглядає справу з урахуванням цих вимог.

При призначенні покарання по даній справі колегія суддів з урахуванням вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику, раніше не судимий, то що він не прийняв засобів для відшкодування наслідків своїх дій які мали тяжкі наслідки, коли здорового чоловіка він зробив інвалідом і який не має можливості забезпечити своє існування, так як втратив працездатність і можливість поновити стан свого здоров`я. Другій потерпілий отримав пошкодження середньої ступені тяжкості і його автомобіль не підлягає ремонту.

При таких обставинах колегія суддів приходить до висновку, що міра покарання повинна бути призначена з позбавленням волі.

Обговорюючи можливість призначеного покарання колегія суддів не знайшла підстав для застосування додаткового покарання в вигляді позбавлення прав керувати транспортними засобами в зв`язку з відсутністю обставин які обтяжують вину.

Розглядаючи можливість розгляду цивільних позовів по даній справі, колегія суддів з урахуванням доказів які встановлені, приходить до висновку, що в повному обсязі розглянути позиви по даній справі неможливо без відкладення справи і доручення всіх доказів в зв`язку з чим, позиви для їх повного розгляду необхідно розглянути в цивільному судочинстві

Інших підстав для скасування вироку не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.11.2016 року відносно ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України скасувати.

Ухвалити новий вирок яким ОСОБА_7 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільні позиви потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розглянути в цивільному судочинстві.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 4261,70 грв..

Виконання вироку в частині позбавлення волі покласти на Київський РП ГУНП в Одеській області.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку в Вищий спеціалізований суд України по розгляду цивільних і кримінальних справ у строк 3 місяці.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_4

ОСОБА_3 .

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2