ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 201/8588/17
Провадження 1-кс/201/5539/2017
УХВАЛА
15 червня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпро клопотання у кримінальному провадженні №0001839 від 24.05.2017, слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що 24.05.2017 до СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 надійшло звернення громадянки ОСОБА_5 щодо вчинення кримінального правопорушення, а саме про те, що невстановлені особи протягом тривалого часу вчиняють шахрайській дії спрямовані на заволодіння будівлею, розташованою у АДРЕСА_1 та земельною ділянкою під вказаною будівлею. Вказане звернення було зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші за № 16507.

За вказаним фактом слідчим СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відповідні відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001839 з попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено наступне. На підставі договору купівлі-продажу від 11.09.1956 власником 3/6 часток домоволодіння АДРЕСА_1 був громадянин ОСОБА_6 . У власності заявника у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 перебували 3/10 частки цього ж домоволодіння на підставі договору дарування від 28.06.1977. 37/100 часток того ж домоволодіння належали ОСОБА_7 .

Домоволодіння АДРЕСА_1 є об`єктом права спільної часткової власності сторін. ОСОБА_5 у цьому домоволодінні належать 3/10 частини на підставі договору дарування, а також 34/100 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19 лютого 2005 року, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2006 року, ухвали того ж суду від 30 квітня 2010 року. 37/100 частин вказаного домоволодіння зареєстровані на праві приватної власності ОСОБА_8 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У частині домоволодіння, що припадає на цю частку, зареєстроване місце проживання ОСОБА_9 , що є сином ОСОБА_8 . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2006 за ОСОБА_5 було визнано право власності в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_6 на самовільно побудовані та перебудовані у домоволодінні АДРЕСА_1 надбудову, прибудову, мансарду, відкриту веранду, тамбур, а також самовільно добудовані та перебудовані у жилому будинку приміщення, у зв`язку з чим розмір часток співвласників змінився відносно встановленого правовстановлюючими документами, при цьому вартість майна, що припадає на частку позивачки, згідно складеному спеціалістами «Дніпропетровське МБТІ» акту від 31.08.2010 склала 91/100 частини від загальної вартості домоволодіння.

ОСОБА_5 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_9 про зміну розіру часток у спільному майні, однак рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2011 року в задоволенні позову відмовлено. ОСОБА_5 було подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої Апеляційним судом Дніпропетровської області було встановлено, що судом першої інстанції при розгляді справи не було враховано, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2011 було задоволено позов ОСОБА_5 до Виконкому Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_8 про визнання в порядку спадкування права власності на самовільні збудовані та перебудовані батьком ОСОБА_5 при його житті. Вказане рішення оскаржено не було. Отже другий співвласник домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_8 не заперечував проти перебудов та добудов які були зроблені громадянином ОСОБА_6 . Згідно технічного висновку Придніпровської державної академії будівлі та архітектури у 2005 році технічний стан будівельних конструкцій житлового будинку по вул. Гоголя оцінено як нормальне та будинок може бути введено в експлуатацію.

Відповідно до рішення Апеляційного суду від 17.10.2011 (справа № 22ц-8864/11) встановлено, що відмова у задоволенні позову ОСОБА_5 була помилковою, а тому її позов підлягає задоволенню, частку ОСОБА_5 у домоволодінні АДРЕСА_1 необхідно збільшити у відповідності до акту про зміну розміру часток, складеного КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 31.08.2010 а саме до 91/100 частин домоволодіння.

На вказане рішення громадянином ОСОБА_9 було подано касаційну скаргу, у якій останній прохав рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції (щодо відмови ОСОБА_5 у збільшенні розміру належної їй частки домоволодіння). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.11.2011 було установлено, що рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області було ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а тому касаційну скаргу ОСОБА_9 було відхилено.

Не зважаючи на вищевикладене відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 88334871 встановлено, що на даний момент громадянці ОСОБА_10 на підставі договору дарування серії та номер 932 виданого 22.04.2015 приватним нотаріусом ОСОБА_11 належить 37/100 частини будинку АДРЕСА_1 . При цьому громадянці ОСОБА_5 належить 91/100 частини будинку АДРЕСА_1 .

Таким чином, на даний момент у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з причин, які встановлюються досудовим розслідуванням, вказано не вірний розмір часток власності на будинок АДРЕСА_1 , що за своєю сукупністю перевищує 100%. Крім того, шляхом проведення слідчих (розшукових) дій необхідно встановити можливість відчуження протягом 2015 року 37/100 частини будинку АДРЕСА_1 , що не є можливим у зв`язку з наявністю ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2011 року, якою рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.10.2011 залишено без змін, а отже за ОСОБА_5 визначено 91/100 частину права власності на вказаний будинок.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що у провадженні СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали інших кримінальних проваджень у яких досудове розслідування здійснюється за фактами вчинення крадіжок з території домоволодіння, приведення комунікаційних систем у неробочий стан тощо. Також, відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Також 02.06.2017 до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 надійшла заява ОСОБА_5 , у якій остання прохає накласти арешт на частину будівлі у АДРЕСА_1 , право власності на яку невстановлена особа набула можливо з порушенням чинного законодавства.

Враховуючи викладене, існують об`єктивні підстави вважати, що невстановленими досудовим розслідуванням особами шляхом укладення цивільно-правових угод щодо купівлі-продажу або дарування часток права власності на будівлю у АДРЕСА_1 вчиняються самоуправні дії щодо користування та розпорядження без установленого законом дозволу частками, які належать заявнику ОСОБА_5 , що у майбутньому може вплинути на набуття права власності в тому числі й на частину земельної ділянки.

На підставі викладеного слідчий просив для повного, всебічного та об`єктивного розслідування обставин кримінального провадження, а також з метою виявлення і викриття винних, накласти арешт на зазначене в клопотанні нерухоме майно, а саме: 37/100 частини будинку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_10 .

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав на його задоволенні наполягав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 107 КПК України судовий процес технічними засобами не фіксувався.

Власник майна на підставі ч.2 ст.172 КПК України у судове засідання не викликався у зв`язку з необхідністю забезпечення арешту майна.

Вислухавши думку прокурора, а також дослідивши матеріли клопотання та надані суду матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою забезпечення кримінального провадження накладання арешту на зазначене майно є необхідним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 168-169, 170-173 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на зазначене в клопотанні нерухоме майно, а саме: 37/100 частини будинку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_10 .

Строк оскарження ухвали протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1