Провадження № 1-кс/201/345/2017
УХВАЛА
Іменем України
18 січня 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 26.09.2016 про закриття кримінального провадження № 0000833, внесеного до ЄРДР за ознакам злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 374, ч. 2 ст. 382 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 26.09.2016 про закриття кримінального провадження № 0000833, внесеного до ЄРДР за ознакам злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 374, ч. 2 ст. 382 КК України.
В обґрунтування доводів скарги зазначив, що оскаржувана постанова прийнята передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, висновки прокурора не відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення, органом досудового розслідування порушено порядок збирання доказів, а зібраним доказам надана не належна правова оцінка. Не було допитано слідчого ОСОБА_5 , а долучено лише матеріали службової перевірки. Між показаннями свідка - співробітника міліції ОСОБА_6 та показаннями ОСОБА_3 є розбіжності, але одночасного їх допиту з метою встановлення розбіжностей не проведено, що ставить під сумнів всебічність, повноту і неупередженість розслідування. Тому просив скаргу заволинити.
Заявник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити, додатково відзначивши, що в ході досудового розслідування не допитано свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про допит яких заявляв клопотання його представник, не досліджені всі епізоди, про які він повідомляв слідчому. Вважав, що дане кримінальне провадження закрито з мотивів його політичного переслідування, оскільки притягнення його до кримінальної відповідальності у іншому кримінальному провадженні пов`язано із його політичною діяльністю.

Прокурор проти вимог скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні, надав для огляду матеріали кримінального провадження. Зазначив, що доводи ОСОБА_3 не відповідають матеріалам кримінального провадження, є неконкретними і останній не зазначає, які слідчі дії не проведені. У задоволенні клопотання про допит свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 постановою прокурора від 19.09.2016 відмовлено ОСОБА_9 , який підписав і подав дане клопотання, оскільки ОСОБА_9 діяв на підставі довіреності, тому не є представником потерпілого у розумінні норм ст.ст. 50, 58 КПК України. До того ж у клопотання він не вказав, свідками яких обставин є ці особи.
Вислухавши доводи заявника, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та скарги, приходжу до такого висновку.
Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.
Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як встановлено судом, що постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 26.09.2016 закрито кримінальне провадження № 0000833, внесене до ЄРДР за ознакам злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 374, ч. 2 ст. 382 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.
В оскаржуваній постанові йдеться про наступне.
Дане кримінальне провадження розпочато на підставі ухвал слідчих суддів Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, якими зобов`язано прокуратуру області внести відомості до ЄРДР за заявами ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень співробітниками ВРОВС та ЗУОТ і ЗО ГУМВС України в Дніпропетровської області.
На підставі постанови прокурора від 25.11.2015 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000833 від 22.10.2015 за ч. 1 ст.364 КК України, №0000848 від 27.10.2015 за ч. 1 ст.364 КК України та №0000850 від 27.10.2015 за ч. 1 ст.374 КК України об`єднано в одне провадження під №0000833.
Крім того на підставі постанови прокурора від 07.12.2015 до кримінального провадження під №0000833 приєднано кримінальне провадження №0000920 від 19.11.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, розпочате на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська якою зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 за фактом невиконання слідчим СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ухвали суду про зобов`язання розглянути клопотання ОСОБА_3 про допит чотирьох свідків у кримінальному провадженні №0000504.
Встановлено, що у провадженні відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, перебувало кримінальне провадження № 0000504 за підозрою ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч.1, 2 ст. 366, ч.2 ст. 209 КК України.
Згідно із фабулою, учасники організованої групи під керівництвом начальника Управління внутрішньої політики Дніпропетровської міської ради ОСОБА_3 та його заступника ОСОБА_14 у період 2011-2013 здійснили розкрадання бюджетних коштів шляхом укладання фіктивних договорів між зазначеним управлінням та ТОВ ІТЦ «Основа», РФ «Громадські ініціативи», ТОВ «Скіф-1» щодо виконання робіт та надання послуг, спрямованих на реалізацію бюджетних програм (національна програма інформатизації, програма стабілізації та соціально-економічного розвитку територій, загальна міська програма «Соціальне житло») та перерахування бюджетних грошових коштів на рахунки зазначених підприємств.
Фактично ніяких послуг на вказаними договорами не надавалося, роботи не виконувалися, а грошові кошти, перераховані на рахунки зазначених підприємств, було легалізовано шляхом переведення у готівку та привласнено співучасниками злочину. Загальний розмір привласнених коштів складає 1 млн. 134 тис. 995 грн.
27.02.2015 ОСОБА_3 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 1, 2 ст. 366, ч. 2 ст. 209 КК України у кримінальному провадженні №0000504, а 13.03.2015 відповідно до ст. 290 КПК України повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів вказаного кримінального провадження.
26.03.2015 затверджено обвинувальний акт та його передано для розгляду до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.
Допитаний у якості потерпілого ОСОБА_3 показав, що притягнення його до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000504 пов`язано із його політичною діяльністю як керівника Дніпропетровської обласної організації Української республіканської партії «Собор», яка була в опозиції до правлячої Партії Регіонів. 16.12.2014 у його будинку проведено обшук, після якого він та його донька працівниками міліції були примусово доставлені до УБОЗу без рішення слідчого судді. Під час досудового розслідування слідчим ОСОБА_15 усупереч ухвалі слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2015 не допитано двох свідків з боку захисту, неправомірно обмежено час на ознайомлення з матеріалами провадження, чим істотно порушено його права.
Допитана у якості свідка ОСОБА_10 показала, що її разом з батьком ОСОБА_3 затримали працівники міліції та доставили до слідчого ОСОБА_15 , яка в подальшому оголосила про підозру у кримінальному провадженні №0000504 та доставила до суду для обрання запобіжного заходу. Під час проведення досудового розслідування, на думку ОСОБА_10 слідчим допускались порушення вимог КПК та обмежувались її процесуальні права та її батька.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_12 показав що у кримінальному провадженні №0000504 слідчим ОСОБА_15 допускались порушення вимог КПК України в частині термінів ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.
Свідок ОСОБА_16 відмовився від дачі свідчень на підставі ст. 63 Конституції України, а місце знаходження ОСОБА_13 не встановлено, оскільки від переховується від органів досудового розслідування та перебуває в міжнародному розшуку.
Свідок ОСОБА_6 повідомив, що на підставі ухвали Індустріального суду м. Дніпропетровська за місцем проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_10 було проведено обшук, у якому від приймав участь. Після проведення обшуку ОСОБА_3 було запрошено прибути для проведення слідчих дій до ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. На дане запрошення ОСОБА_3 погодився добровільно, та прибув до слідчого. В присутності адвоката ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та в подальшому обрано запобіжний захід. Порушень прав ОСОБА_3 допущено не було.
Допитана у якості свідка ОСОБА_15 повідомила, що 16.12.2014 за ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , а саме у б. АДРЕСА_1 . Під час обшуку ОСОБА_3 спробував покинути місце мешкання, проте його зустріли співробітники міліції та запропонували закінчити слідчу дію.
Після обшуку ОСОБА_3 працівниками міліції було запропоновано з`явитися для проведення слідчих дії до ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВСУ в Дніпропетровській області, на що останній добровільно погодився і разом із співробітниками міліції після обшуку приїхав до слідчого приблизно о 10.00-11.00 год. ОСОБА_3 працівники міліції не затримували, заходи примусу та фізичного впливу до нього не застосовували. Сам ОСОБА_3 з цього приводу ніяких клопотань та скарг на досудовому розслідуванні не заявляв.
В період знаходження ОСОБА_3 в приміщенні УБОЗ жодних порушень його прав не допускалось, ніхто йому не заважав ознайомлюватися з матеріалами клопотання, отримувати правову допомогу, спілкуватися по мобільному телефону із близькими родичами та адвокатами.
Близько 16.00-17.00 год. ОСОБА_3 та його адвокату було запропоновано прибути до Індустріального суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, після чого ОСОБА_3 покинув приміщення УБОЗ добровільно разом з адвокатом.
В судовому засіданні слідчим суддею ОСОБА_17 на підставі клопотання погодженого прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_18 обрано ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На ухвалу суду ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу, однак рішенням Апеляційного суду ухвалу Індустріального суду залишено без змін, що свідчить, про відсутність порушень прав підозрюваного при обранні йому запобіжного заходу.
13.03.2015 у відповідності до ст. 290 КПК України підозрюваному ОСОБА_3 та його захисникам ОСОБА_19 та ОСОБА_20 повідомлено про завершення досудового розслідування та надано їм доступ до матеріалів кримінального провадження №0000504. Строк досудового слідства по даному кримінальному провадженню прокуратурою Дніпропетровської області подовжено до 4-х місяців, тобто до 16.04.2015 року. Строк запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_3 за ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська продовжено до 14 год. 15 хв. 10 квітня 2015 року.
В зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_3 та його захисники умисно затягували процес ознайомлення з матеріалами кримінального провадження 18.03.2015 до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було подане клопотання про встановлення строку ознайомлення з матеріалами кримінального провадження .
20.03.2015 ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська встановлено строк ознайомлення з матеріалами кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_3 та його захисникам до 18.00 годин 25.03.2015 року.
Крім того за скаргою захисників підозрюваного ОСОБА_3 - ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , 20.03.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська винесено ухвалу про проведення за участю адвокатів ОСОБА_20 , ОСОБА_19 допиту свідків - ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_23 .
З метою виконання вказаної ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, 20.03.2015 року, з відділення ДФ ПАТ «Укртелеком» було направлено телеграму на ім`я адвокатів ОСОБА_20 та ОСОБА_19 з метою забезпечення явки у відділ РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровської області на 23.03.2015 ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 . Крім того зазначеним особам замовним листом направлено повістки, про що свідчать копія телеграми та квитанції про направлення повісток замовним листом, які приєднані до матеріалів кримінального провадження.
23.03.2015 в якості свідка в присутності адвокатів ОСОБА_20 ОСОБА_19 допитані свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_25
24.03.2015 в якості свідка в присутності адвокатів ОСОБА_20 та ОСОБА_19 допитаний свідок ОСОБА_23 та ОСОБА_26 .
Підозрюваним ОСОБА_3 та ОСОБА_10 ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, визначений строк ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до 18.00 годин 25.03.2015, вимоги ст. 290 КПК України були виконані в повному обсязі та адвокати ОСОБА_20 і ОСОБА_19 до встановленого судом часу не забезпечили явкою свідків захисту ОСОБА_22 та ОСОБА_27 до слідчого, і останні по повістці про явку до слідчого не з`явились не пояснивши причини неявки.
На переконання ОСОБА_15 слідством були виконані вичерпні заходи щодо встановлення місця перебування громадян ОСОБА_22 та ОСОБА_27 з метою їх допиту.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_28 повідомив, що в 2014 році перебував у складі слідчо-оперативної групи по кримінальному провадженню стосовно ОСОБА_3 , проводив обшук за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обшуку ОСОБА_3 не затримували, заходів примусу не застосовували. Після обшуку ОСОБА_3 за пропозицією працівників міліції добровільно сів до їхнього автомобілю і прибув в УБОЗ для участі у слідчих діях.
Аналогічні свідчення надав ОСОБА_29 , який був понятим піл час проведення обшуку у домоволодінні ОСОБА_3 .
З матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері економіки, які полягають в оформленні завідомо неправдивих договорів між Управлінням внутрішньої політики Дніпропетровської міської ради (УВП ДМР) та ПП ПФ «Світовид», ТОВ «Основа», ТОВ «Розвиток плюс», а також додатків та додаткових угод до цих договорів, актів звірок розрахунків, актів приймання-передачі виконаних робіт, до яких внесено завідомо неправдиві відомості про те, що вказані фірми нібито виконали для Управління роботи та послуги, а саме надали в оренду автомобіль та надали послуги з обслуговування комп`ютерної техніки та локальних комп`ютерних мереж; роботи та послуги, пов`язані з адмініструванням веб-сайту Дніпропетровської міської ради; інформаційне - технічному обслуговуванні обладнання; комплексу послуг на виконання програми правової освіти населення; програми «Соціальне житло»; програми інформаційної діяльності Дніпропетровської міської ради; комплекс послуг на виконання Програми інформаційної діяльності, програми сприяння діяльності громадських рад, проведення інформаційних занять, семінарів, круглих столів, конференцій, які фактично не виконувалися.
Вказані кримінальні правопорушення жодним чином не стосуються політичної діяльності Української республіканської партії «Собор» та її Дніпропетровської обласної організації. У своїх свідченнях ОСОБА_3 не зміг навести осіб, які могли організувати та здійснити його політичне переслідування, за яку конкретно політичну діяльність.
Крім того встановлено, що за клопотанням слідчого відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_30 , погодженим із процесуальним керівником у кримінальному провадженні, ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2015 на підставі ч. 10 ст.290 КПК України ОСОБА_31 визначено строк ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до 18 год.00 хв. 25.03.2015.
Вищевказані процесуальні дії слідчого, прокурора та слідчого судді не можна розцінювати як порушення права на захист, оскільки вони здійснені в межах та порядку передбаченому КПК України.
Так, відповідно до ч. 10 ст. 290 КПК України у разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів. При цьому ОСОБА_3 не позбавлений права ознайомитись з матеріалами кримінального провадження у суді в порядку, передбаченому ст. 317 КПК України, звернувшись з відповідною заявою до головуючого.
Стосовно виконання ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2015 про проведення за участю адвокатів допитів в якості свідків громадян ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_23 встановлено, що слідчим відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_32 вжито заходи до виконання ухвали слідчого судді - адвокатам направлено телеграму про забезпечення явки свідків, а громадянам ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_23 направлено повістки.
23.03.2015 в присутності адвокатів ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , якості свідків слідчим допитано ОСОБА_21 , ОСОБА_25 а 24.03.2015 також допитано ОСОБА_23 та ОСОБА_26 ОСОБА_3 ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська визначено строк ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до 18.00 годин 25.03.2015, проте сторона захисту в установлений строк не зобов`язала явкою свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_27 і остання за повісткою до слідчого не з`явились та не пояснили причини неявки.
26.03.2015 у провадженні прокурором затверджено обвинувальний акт та його передано для розгляду до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Сторона захисту не позбавлена права заявити клопотання про допит у якості свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_26 у судовому засіданні.
Згідно із висновком службового розслідування, затвердженим т.в.о начальника СУ ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області від 16.12.2015, проведеним за зверненням ОСОБА_3 від 06.10.2015 щодо порушення його прав слідчим відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_32 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000504 встановлено, що всі слідчі дії проводилися слідчим відповідно до норм діючого законодавства, доводи ОСОБА_3 визнано надуманими та такими, що не знайшли об`єктивного підтвердження.
Показання ОСОБА_10 та ОСОБА_12 ґрунтуються на припущеннях, у них відсутні відомості, які б об`єктивно свідчили про грубе порушення права підозрюваного, обвинуваченого на захист з боку слідчого ОСОБА_15 та інших працівників міліції.
Прокурор критично оцінив свідчення потерпілого ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , враховувати, що вони всі обвинувачуються у вчиненні низки тяжких злочинів у складі організованої групи, тобто мають особисту зацікавленість у визнанні доказів, зібраних слідчим ОСОБА_15 неналежними та недопустимими в суді, що є частиною тактики їх захисту.
Зазначаю, що відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Прокурором зроблено висновок, що про відсутність в діях працівників правоохоронних органів ознак складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, ст. 374, ст. 382 КК України, у зв`язку з чим прийнято рішення про закриття кримінального провадження.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону прокурором не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.
Суд вважає, що органом досудового розслідування було дотримано вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Як вбачається з матеріалів провадження, в ході свого допиту у якості потерпілого 20.11.2015 ОСОБА_3 показав, що на його думку притягнення його до кримінальної відповідальності пов`язано із його політичною діяльністю як керівника Дніпропетровської обласної організації Української республіканської партії «Собор», яка була в опозиції до правлячої Партії Регіонів.
Проте в ході досудового роздування у даному кримінальному провадження ОСОБА_3 не вказав, які саме слідчі дії, бездіяльність органу досудового розслідування вчинені з підставі його політичного переслідування через діяльність у Дніпропетровській обласній організації Української республіканської партії «Собор».
На підтвердження власних доводів ОСОБА_3 про його незаконне затримання та примусове доставлення до УБОЗу не надано жодних доказів та його доводи спростовуються допитами свідків оперуповноваженого ОСОБА_6 , слідчих ОСОБА_15 , ОСОБА_28 , матеріалами службової перевірки, проведеної старшим слідчим СУ ГУ НП Дніпропетровської області ОСОБА_33 від 16.12.2015.
Окрім того, доводи ОСОБА_3 про фабрикування матеріалів кримінального провадження, які стали підставою для обрання запобіжного заходу спростовані тим, що ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про обрання запобіжного заходу залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області.
Стосовно доводів ОСОБА_3 про обмеження права на ознайомлення із матеріалами справ, то як встановлено, строк на знайомлення з матеріалами провадження підозрюваному ОСОБА_3 був встановлений ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2015 та його захисникам до 18.00 годин 25.03.2015 року. Отже, обмеження даного строку здійснено судом у передбачений законом спосіб за клопотанням сторони обвинувачення, за рішенням суду у порядку ст. 114 КПК України.
Щодо невиконання ухвали суджу про допит свідків, то як встановлено, за скаргою захисників підозрюваного ОСОБА_3 - ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2015 зобов`язано провести за участю адвокатів ОСОБА_20 , ОСОБА_19 допит свідків - ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_23 . З метою виконання вказаної ухвали адвокатів ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , а також ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 було викликано на допит телеграмами та повістки до відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровської області. 23.03.2015 в якості свідка в присутності адвокатів ОСОБА_20 та ОСОБА_19 допитані свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_25 24.03.2015 в якості свідка в присутності адвокатів ОСОБА_20 та ОСОБА_19 допитаний свідок ОСОБА_23 та ОСОБА_26 . Адвокати ОСОБА_20 і ОСОБА_19 до встановленого судом часу не забезпечили явкою свідків захисту ОСОБА_22 та ОСОБА_27 до слідчого, і останні по повістці про явку до слідчого не з`явились не пояснивши причини неявки.
Статтею 382 КК України передбачено покарання за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.
Проте, як встановлено, ухвала про допит свідків була виконана, умисного невиконання або перешкоджання виконанню вказаної ухвали суду з боку органу досудового розслідування не вбачається.
Окрім іншого, стосовно допиту свідків, на яких вказує ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні, то як видно з матеріалів провадження, останній не подавав клопотання прокурору про допит будь-який з цих свідків на підтвердження своїх доводів про вчинення кримінальних правопорушень співробітниками відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, а лише вказує про те, що вони не були допитані у кримінальному провадженні № 0000504, де він є підозрюваним. Фактично доводи заявника ОСОБА_3 зводяться до незгоди із ходом досудового розслідування, його неповнотою у кримінальному провадженні № 0000504. Дані доводи мають бути перевірені компетентним судом при розгляді даної справи.
Стосовно клопотання про допит свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_8 , прокурором обґрунтовано відмовлено у задоволення клопотання представнику ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_9 , оскільки останнім додано до клопотання нотаріально посвідчену довіреність від 07.08.2015. Разом з тим відповідно до ст. 58 КПК потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником, тобто згідно з вимогами ст. 45 КПК лише адвокат, відомості про якого внесено до Єдиного реєстру адвокатів України.
При цьому відповідно до ч. 3 ст. 58 КПК повноваження представника потерпілого на участь у кримінальному провадженні, якщо таким представником є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні, підтверджуються документами, передбаченими ст. 50 цього Кодексу: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно зі ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Таким чином, з огляду на зазначене ОСОБА_9 не є представником потерпілого в розумінні ст. 58 КПК, а отже, згідно зі ст. 220 КПК не наділений правом звертатись із клопотанням до слідчого, прокурора.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, жодних інших клопотань прокурору під час досудового розслідування у даному кримінальному провадження ОСОБА_3 не заявляв, його дії, бездіяльність щодо неповноти слідства, не здійснення будь-яких слідчих дій, не оскаржував.
Суд приходить до висновку, що прокурором з`ясовані всі обставини, що мають значення для повного розслідування кримінального провадження. На виконання вимог ч. 2 ст. 9 КПК України всебічно, повно досліджено обставини кримінального провадження та відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова прокурора є вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Враховуючи викладене, у скарзі слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 303-307, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 26.09.2016 про закриття кримінального провадження № 0000833, внесеного до ЄРДР за ознакам злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 374, ч. 2 ст. 382 КК України - відмовити.
Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та оголошені у судовому засіданні 18 січня 2017 року. Повний текст ухвали складений та оголошений 23 січня 2017 року.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровського області протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1