Справа № 202/4502/17
Провадження № 1-кс/202/1338/2017
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2017 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого СВ Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання СВ Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :
06 липня 2017 року до суду надійшло зазначене клопотання про арешт майна.
В клопотанні зазначено, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001081 від 31.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
Слідчий зазначає, що 05.07.2017 року до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов виклик, що в приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , функціонує зала ігрових автоматів. По прибуттю на місце події, слідчим проведено огляд всередині вказаного приміщення, в ході якого виявлено та тимчасово вилучено 8 предметів для надання послуг у сфері грального бізнесу та азартних ігор, а саме: 1) системний блок без назви та серійного номеру; 2) монітор «Dell», без зазначення серійного номеру; 3) монітор «Dell», без зазначення серійного номеру; 4) системний блок, без назви та серійного номеру; 5) системний блок, без назви та серійного номеру; 6) системний блок без назви та серійного номеру; 7) монітор «Philips», без зазначення серійного номеру; 8) монітор «МВІ», без зазначення серійного номеру.
В ході досудового розслідування встановлено факт функціонування у вказаному приміщенні закладу для грального бізнесу, що підтверджується поясненнями ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який показав, що він дійсно користувався послугами вказаного грального закладу, грав в гру на гроші, попередньо зробивши ставку на суму 50 гривень.
Слідчий зазначила, що існують достатні підстави вважати, що у всіх вказаних вище речах (гральних автоматах), які були вилучені в ході огляду приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де функціонував заклад для надання можливості доступу до азартних ігор, зафіксовані відомості, які мають значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також дані речі підшукані, виготовлені, пристосовані та використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а також зберегли на собі його сліди, на них необхідно накласти арешт з метою забезпечення збереження раніше вилучених речових доказів, з метою подальшого їх направлення на проведення комп`ютерно-технічної експертизи для дослідження факту того, чи використовувалась вилучені гральні автомати для надання послуг у сфері грального бізнесу та азартних ігор на комп`ютерних симуляторах, в електронному (віртуальному) казино, що є порушенням Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні».
Тому слідчий просила накласти арешт на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження № 0001081 від 31.05.2017 року в ході проведення огляду приміщення від 05.07.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1) системний блок без назви та серійного номеру; 2) монітор «Dell», без зазначення серійного номеру; 3) монітор «Dell», без зазначення серійного номеру; 4) системний блок, без назви та серійного номеру; 5) системний блок, без назви та серійного номеру; 6) системний блок без назви та серійного номеру; 7) монітор «Philips», без зазначення серійного номеру; 8) монітор «МВІ», без зазначення серійного номеру.
Ознайомившись з клопотанням і доданими до нього матеріалами, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001081 від 31.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 05.07.2017 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , були тимчасово вилучено наступне майно: 1) системний блок без назви та серійного номеру; 2) монітор «Dell», без зазначення серійного номеру; 3) монітор «Dell», без зазначення серійного номеру; 4) системний блок, без назви та серійного номеру; 5) системний блок, без назви та серійного номеру; 6) системний блок без назви та серійного номеру; 7) монітор «Philips», без зазначення серійного номеру; 8) монітор «МВІ», без зазначення серійного номеру.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18.02.2016 року, який набрав чинності 28.02.2016 року, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б підданою необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що клопотання не є обґрунтованим і не підлягає задоволенню, оскільки слідчий не зазначила підстави та мету для накладення арешту на майно, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб відповідно до положень ст. 170 КПК України, а є посилання лише на те, що вказані речі можуть мати значення для розкриття кримінального правопорушення, яке зареєстровано у ЄРДР 31.05.2017 року за № 0001081.
Крім того, як убачається з узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особами, обвинувальний акт щодо яких передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями, підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
В даному випадку жодній особі у вказаному кримінальному провадженні не пред`явлено підозри та розмір, завданих кримінальним правопорушенням, збитків належним чином не визначено.
Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою слідчого судді не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.
Керуючись ст. ст. 234-235, 309 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання СВ Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про арешт майна відмовити в повному обсязі.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1