Справа № 159/3446/16-к
Провадження № 1-кс/159/1000/16
УХВАЛА

22 грудня 2016 року м. Ковель

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 , представника заявника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі справу за скаргою скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 16 листопада 2016 року про закриття кримінального провадження № 0001870, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 16.11.2016 року про закриття кримінального провадження № 0001870, внесеного до ЄРДР 04.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Скарга обґрунтована тим, що постановою слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 16.11.2016 року закрито кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0001870 від 04.09.2016 року по факту заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Вважає, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, оскільки постанова була винесена з порушенням порядку збирання доказів та дачі їм правової оцінки, висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення. За вказаних обставин просив скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, як таку, що винесена передчасно.
В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник подану скаргу підтримали, просили її задовольнити та скасувати постанову слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 16.11.2016 року про закриття кримінального провадження. Адвокат ОСОБА_5 вказала, що в ході досудового розслідування було проведено експертизу та згідно висновку експерта № 284 від 06.09.2016 року у ОСОБА_4 відмічене тілесне ушкодження, а саме: забій передньої черевної стінки, який утворився від дії тупого твердого предмету, можливо від удару рукою людини. Вважає, що слідчим не здійснено всіх необхідних заходів, спрямованих на перевірку обставин, відомості про які були внесені до ЄРДР.
Слідчий в судовому засіданні вказала, що вважає скаргу безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню, оскільки в ході проведення досудового розслідування було проведено судово-медичну експертизу та згідно висновку експерта № 284 від 05.10.2016 року об`єктивно тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 не виявлено, а тому відсутня така обов`язкова складова об`єктивної сторони злочину, передбаченою диспозицією ст. 125 КК України і відповідно відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Просила в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 та його представника, слідчого, вивчивши матеріали скарги та кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні заявником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

03 вересня 2016 року віл ОСОБА_4 до Ковельського ВП ГУНП у Волинській області надійшла заява про те, що йому було спричинено тілесні ушкодження.
Відомості про кримінальне правопорушення 04.09.2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001870, за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 125 КК України.

Постановою слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 16.11.2016 року кримінальне провадження № 0001870, внесене до ЄРДР 04.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення.
Підставою для прийняття оскаржуваної постанови слугувало те, що за результатами проведення судово-медичної експертизи, згідно висновку експерта № 284 від 05.10.2016 року об`єктивно тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 не виявлено. У ОСОБА_4 при судово-медичній експертизі відмічене тілесне ушкодження у вигляді забою передньої черевної стінки, який утворився від дії тупого твердого предмету, можливо від удару рукою людини, в час вказаний у постанові і в медичній документації, згідно п. 4.6. - «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», вказаний вище діагноз при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не враховувався, він встановлений на основі суб`єктивних факторів і не підтверджений об`єктивними відомостями. Діагноз «Астено-невротичний синдром» - являється соматичним захворюванням.

Крім того, як вбачається з постанови слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 перебуває у неприязних відносинах з членами церкви АСД, в тому числі з ОСОБА_6 , що дає підстави піддавати сумніву категоричність тверджень потерпілого. До того ж тілесних ушкоджень у потерпілого в ході проведення судово-медичної експертизи не встановлено, а тому відсутня така обов`язкова складова об`єктивної сторони злочину, передбаченою диспозицією ст. 125 КК України, як наявність наслідків вчиненого діяння і відповідно відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Викладені у постанові слідчого обставини підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження письмовими доказами.

Так, згідно з висновку судово-медичної експертизи № 284 від 05.10.2016 року на підставі даних експертизи та з урахуванням наданої медичної документації, діагноз: забій передньої черевної стінки, при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не вираховувався, згідно п. 4.6. - «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», він встановлений на основі суб`єктивних факторів і не підтверджений об`єктивними відомостями. Діагноз «Астено-невротичний синдром» - являється соматичним захворюванням. У ОСОБА_4 тілесних ушкоджень не виявлено.
У відповідності до діючих норм кримінального законодавства, об`єктом злочину, склад якого передбачений ст. 125 КК України є здоров`я особи.
З об`єктивної сторони злочин характеризується спричиненням тілесних ушкоджень двох видів: легкого тілесного ушкодження (ч.1 ст.125 КК України); легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності (ч. 2 ст. 125 КК України).

У першому випадку йдеться про легке тілесне ушкодження, що не спричинило таких наслідків, як короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності. Таким тілесним ушкодженням є ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів.

Злочин вважається закінченим з моменту заподіяння фізичної шкоди у виді наслідків, зазначених у частинах 1 або 2 ст. 125 КК України.

Оскільки за висновком експерта у потерпілого не встановлено будь-яких тілесних ушкоджень, попередній діагноз при оцінці ступеня тяжкості не підлягав врахуванню експертом, як зроблений на основі суб`єктивних факторів та не підтверджений об`єктивними даними, тому відсутні кваліфікуючі ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Частина 2 ст. 9 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна містити, зокрема, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування.

Дослідивши зміст оскаржуваної постанови вважаю, що вона належним чином мотивована, містить достатні обґрунтування та посилання на докази, в постанові про закриття кримінального провадження наведений детальний аналіз забраних доказів.

Таким чином, рішення слідчого про закриття кримінального провадження прийнято з врахуванням вказаних обставин, є законним, у зв`язку з чим у задоволенні скарги ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 16 листопада 2016 року про закриття кримінального провадження № 0001870, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція скаржником до Апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя
ОСОБА_1