Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 01 серпня 2017 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2016 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку вказаного судового рішення у касаційному порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Проте, як вбачається з касаційної скарги, засуджений порушує питання про перегляд у касаційному порядку лише вироку суду першої інстанції, при цьому нічого не вказує про ухвалу апеляційного суду, що суперечить вимогам ч.1 ст. 424 КПК та ст.436 КПК.
Крім того, перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 та частин 3, 5 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає скаргу, до касаційного суду та доводи на їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а також думка особи, яка подає скаргу, з приводу її участі у касаційному розгляді. Крім того, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються.
Проте наведених положень процесуального закону засудженим не дотримано.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.
Однак, засуджений у касаційній скарзі не наводить доводів щодо незаконності чи необґрунтованості оскаржуваного судового рішення на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК з огляду на положення статей 412-414 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Проте, вимоги засудженого до касаційного суду є неконкретними та не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК, оскільки ним в резолютивній частині скарги не зазначено, що суд касаційної інстанції має зробити після скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції.

Крім того, засуджений у скарзі не зазначив чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Також, засудженим не долучено належним чином завіреної копії оскаржуваного судового рішення, як це передбачено п. 13.7 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173 (копія має бути прошита, пронумерована та скріплена гербовою печаткою суду).
Наявність зазначених недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.

Оскільки касаційна скарга засудженого не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущений встановлений ухвалою суду строк при повторному зверненні до суду).
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2016 року щодо нього залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог, касаційна скарга буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3