Справа №489/3812/16-к 31.05.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
31 травня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
Обвинувачена ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Олексіївка Веселинівського району Миколаївської області, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1
Обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України;
Учасники судового провадження:
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Обвинувачена ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати, та ухвалити новий вирок, яким її виправдати.
______________________________
провадження № 11-кп/784/466/17 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_7
категорія ст.125 ч.1 К доповідач у апеляц. інстанції : ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Апелянт вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим та невмотивованим.
В обгрунтування своїх доводів зазначає, що докази досліджені судом першої інстанції містять протиріччя та є неналежними.
Вважає, що не було доведено об`єктивну сторону злочину, оскільки не доведено належними доказами причинно - наслідковий зв`язок між її діями та суспільно небезпечними наслідками у вигляді нанесення потерпілій тілесних ушкоджень.
Зазначає, що єдиний свідок, який бачив момент бійки це ОСОБА_8 , а він показав, що потерпіла перша розпочала бійку та накинулась на неї з виделкою у руці. Покази інших свідків не спростовують показання ОСОБА_8 . Тому, на думку апелянта, суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги, що їй прийшлось захищатись, а отже вона діяла в межах необхідної оборони.
Крім того, зазначає, що вона не передбачала наслідків свого діяння, тому її дії неможливо кваліфікувати як такі, що вчинені умисно, а отже відсутня і суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
21.04.2016 р., близько 22 год. 15 хв., ОСОБА_5 , знаходячись на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в ході конфлікту, що виник на ґрунті неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_9 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень останній, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно нанесла не менше двох ударів руками в область обличчя ОСОБА_9 , внаслідок чого потерпіла отримала легкі тілесні ушкодження.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляції без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачена зазначила, що суд безпідставно визнав її винуватою, оскільки вона не мала умислу нанести ОСОБА_9 тілесні ушкодження, тому її дії неможливо кваліфікувати як такі, що вчинені умисно, а отже відсутня і суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Але такі твердження апелянта спростовуються зібраними по справі та дослідженими в суді першої інстанції доказами в їх сукупності, а саме:
- показами потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні підтвердила, що між нею та ОСОБА_5 21.04.2016 р. відбулася бійка, в ході якої їй було спричинено легкі тілесні ушкодження (а. п.51); .
Так, ОСОБА_9 суду першої інстанції показала, що 21.04.2016 р. близько 22 год. зайшла до свого знайомого ОСОБА_10 , там знаходилась і її мати. Коли туди прийшла ОСОБА_5 та почала говорити, що їй час йти додому, у ник виник конфлікт, ОСОБА_5 почала на неї кидатись. Її матір захистила її, після цього ОСОБА_5 пішла. Через деякий час, коли вона вже була в себе вдома, до неї в кімнату ввірвались ОСОБА_5 та ОСОБА_8 та почали бійку, на той час вона сиділа на ліжку та у неї в руках була виделка, так як вона вечеряла, але вона її одразу поклала з рук. ОСОБА_5 одразу вдарила її по обличчю та пошкрябала її та вирвала жмут волосся, вона намагалась оборонятись, в ході бійки вони падали. ОСОБА_8 намагався стати між ними. Потім підбігли мати та вітчим та намагались розборонити їх.
- показами законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_11 , яка суду показала, що дійсно 21.04.2016 р. у її доньки виник конфлікт з ОСОБА_5 в домі їх знайомого ОСОБА_10 . Коли вони з донькою повернулись до дому та донька пішла вечеряти до себе в кімнату до її будинку забіг її брат ОСОБА_12 з ОСОБА_5 , які відразу попрямували до кімнати її дочки ОСОБА_9 Звідти вони з чоловіком почули крики, коли забігли до кімнати то побачили в руках ОСОБА_5 волосся доньки, на руках у ОСОБА_5 була кров. Вона разом з братом намагалась розборонити ОСОБА_13 та доньку. ( а.п. 51)
Свідок ОСОБА_11 , який є вітчимом потерпілої ОСОБА_9 надав суду аналогічні покази. ( а.п.52)
- показами свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що ввечері 21.04.2016 р. він знаходився в прибудові дому де проживала потерпіла з батьками. Коли почув крики і подивився у вікно, то побачив, що в кімнаті ОСОБА_9 знаходиться ОСОБА_14 та її чоловік, також там були матір і вітчим ОСОБА_9 . Самої бійки він не бачив. Але коли зайшов до них в будинок то побачив, що у ОСОБА_9 було подряпано обличчя, а у Асєєвої пошкрябана рука. При цьому вони розповідали, що ці тілесні ушкодження були нанесені одна одній. Кожна з них говорила, що бійку розпочала не вона. ( а.п.76)
- Показами свідка ОСОБА_8 , який суду показав, що ОСОБА_9 його племінниця. 21.04.2016 р. йому зателефонувала його дружина ОСОБА_5 та повідомила, що в неї виник конфлікт з його племінницею та попросила піти з нею до будинку останньої, щоб вияснити стосунки. Коли вони зайшли до будинку то відразу пішли в кімнату племінниці, та в цей час вечеряла. Саме його племінниця поцарапала руку його дружині виделкою. Коли вони зцепились, він намагався їх розійняти. ( а.п.52).Зазначав, що його дружина волосся племінниці не виривала.
Твердження апелянта про те, що показання вищевказаних свідків суд безпідставно взяв до уваги, оскільки вони містять протиріччя є безпідставними. Всі їх покази є послідовними та узгоджуються між собою і судом не висловлено сумнівів щодо них, не навела ї обґрунтованих доводів про це і ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі.
До зазначеного апелянтом, що покази ОСОБА_8 , як єдиного безпосереднього свідка бійки, свідчать про те, що вона мусила захищатись, оскільки потерпіла перша накинулась на неї з виделкою, колегія суддів відноситься критично з огляду на те, що покази, ОСОБА_8 який є цивільним чоловіком обвинуваченої, в цій частині протирічять показам потерпілої та інших свідків.
Крім того, твердження обвинуваченої, що вона діяла в межах необхідної самооборони є безпідставним, з огляду на ті обставини, що після конфлікту, обвинувачена сама прийшла до домівки потерпілої, взявши при цьому свого чоловіка, без згоди батьків неповнолітньої потерпілої, навіть не розмовляючи з ними, проникла до кімнати ОСОБА_9 і розпочала конфлікт знову.
Згідно зі ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
Враховуючи всі вищенаведені обставини, вважати, що ОСОБА_5 діяла саме з метою відвернення чи для припинення суспільно небезпечного посягання не має підстав.
Крім вище вказаних показань, вина ОСОБА_5 підтверджується наступними письмовими доказами, які є в матеріалах кримінального провадження: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.04.2016 р., ( а.п.31 ), протоколом проведення слідчого експерименту від 20.07.2016 р.( а.п. 33-35), висновком експерта № 674 від 22.04.2016 р., відповідно до якого у ОСОБА_9 мали місце пошкодження у виді садна в області щоки з права.
Доводи апелянта, щодо недоведеності об`єктивної сторони злочину, так як не було доведено належними доказами причинно - наслідковий зв`язок між її діями та суспільно небезпечними наслідками у вигляді тілесних ушкоджень у потерпілої є безпідставними. Оскільки об`єктивно вина ОСОБА_5 доводиться висновком експерта № 674 від 22.04.2016 р., з якого вбачається, що ОСОБА_9 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, які могли бути заподіяні за обставин викладених потерпілою.
Так згідно даного висновку у ОСОБА_9 мали місце пошкодження у виді садна в області щоки з права, які утворились від не менше двох ударних впливів тупих твердих предметів, якими могли бути нігті рук людини. За ступенем тяжкості описані пошкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а. п. 32);
За такого, дослідивши докази в їх сукупності, суд обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 у умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень. Дії обвинуваченої правильно кваліфіковані судом за ч.1 ст.125 КК України.
Доводи обвинуваченої, що вона не могла передбачати наслідків свого діяння і це виключає вину у формі умислу є неприйнятними, так як відповідальність за ст. 125 КК України настає також у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження.
Як вбачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд дотримався вимог ст. 65 КК України. Так, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до злочинів невеликої тяжкості, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується посередньо та дійшов вірного висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченій у виді штрафу в розмірі 850 грн, що є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання судом встановлено не було.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_5 є законним та обґрунтованим, тому не вбачає підстав для його скасування, як того просить апелянт.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2017 року відносно ОСОБА_5 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: