УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2016 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , розглянувши клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.11.2016 р., -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.11.2016 р.

В своєму клопотанні адвокат посилається на те, що в провадженні ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000681, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

В рамках зазначеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.11.2016 р., задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області та накладено арешт на автомобіль «Toyota Hilux» р/н НОМЕР_1 , з метою збереження слідів на речовому доказі та можливого задоволення цивільного позову.

Однак, на теперішній час автомобіль «Toyota Hilux» р/н НОМЕР_1 , досліджений експертами Одеського НДЕКЦ МВС України, вся існуюча слідова інформація зафіксована та перевірено технічний стан (висновок №481-А судової авто технічної експертизи по дослідженню систем керування, ходової частини та системи освітлення автомобіля від 14.11.2016 р., висновок №480-А судової транспортно-трасологічної експертизи по дослідженню слідів і ушкоджень на автомобілі від 01.12.2016 р.).

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілими заявлено не було.

Також адвокат вказує на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, зі страховою сумою (лімітом відповідальності) на одного потерпілого до 200 000 грн., застраховано відповідно до Полісу №АК/0048730 від 26.07.2016 р., який дійсний до 25.07.2017 р.

На підставі вищезазначеного, враховуючи те, що на теперішній час на думку адвоката відпала потреба в застосуванні арешту автомобіля, останній звернувся до суду з клопотання про скасування арешту з автомобіля та безоплатним поверненням його на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , до вирішення питання по справі.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання в частині повернення автомобіля на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , з правом його використання не заперечував, однак заперечував в задоволенні клопотання в частині скасування заборони його відчуження.

Розглянувши клопотання, вивчивши надані до нього матеріали, заслухав думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, встановлено, що ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000681, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

08.11.2016 р. в ході досудового розслідування ухвалою слідчого суді Київського районного суду м. Одеси, накладено арешт на автомобіль «Toyota Hilux» р/н НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження і використання вказаного автомобіля власником та іншими особами, з подальшим зберіганням на майданчику тимчасового затримання транспортних засобів №1, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса 89 «а», оскільки автомобіль несе на собі сліди скоєння кримінального правопорушення, що потребує проведення відповідних експертних досліджень.
Згідно ч.2 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Однак, в клопотанні та доданих до нього матеріалах, відсутні підтвердження того, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або він накладений необґрунтовано.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, якщо воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Враховуючи те, що на теперішній час у кримінальному провадженні проведено необхідні експертні дослідження автомобіля «Toyota Hilux» р/н НОМЕР_1 , подальше утримання автомобіля на майданчику тимчасового затримання транспортних засобів, є недоцільним.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Відповідно до п. 32 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 р. №1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.
Що стосується клопотання в частині скасування заборони відчуження автомобіля «Toyota Hilux» р/н НОМЕР_1 , то в даній частині клопотання задоволенню не підлягає, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а скасування арешту, перешкоджатиме відшкодуванню можливих збитків завданих кримінальним правопорушенням.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ :
Клопотання ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.11.2016 р. задовольнити частково.

Скасувати арешт в частині заборони використання автомобіля «Toyota Hilux» р/н НОМЕР_1 , його власником, накладеної ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.11.2016р., та безоплатно повернути зазначений автомобіль - ОСОБА_5 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: