КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ

Справа №552/3273/14-к
Провадження № 1-кс/552/226/14
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2014 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Слідчого судді ОСОБА_1

При секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження від 06.05.2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області майора міліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000100 від 06.05.2014 року.

Свою скаргу мотивував тим, що він не згоден з постановою старшого слідчого Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області майора міліції ОСОБА_4 від 06.05.2014 року про закриття кримінального провадження №0000100 від 30.11.2012 року, оскільки слідча ОСОБА_4 закрила кримінальне провадження, не вживши всіх заходів з метою виявлення ознак злочину та не надавши юридичну оцінку діям генерального директора ПАТ «Полтавхіммаш» ОСОБА_5 . Просив суд скасувати постанову старшого слідчого СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 від 06.05.2014 року про закриття кримінального провадження №0000100 від 30.11.2012 року і направити справу до СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області для виконання вимог ст.ст.172, 173 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, пославшись на викладені в ній обставини.

Слідча ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду скарги була повідомлена, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_3 , вивчивши та дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

ОСОБА_3 є заявником, а тому має право відповідно до ст.303 КПК України звернутися до суду зі скаргою.

Скарга була подана в строки, передбачені ч.1 ст.304 КПК України.

Судом встановлено, що 26.11.2012 року ОСОБА_3 звернувся з заявою до прокурора Київського району м.Полтави, в якій просив притягнути до кримінальної відповідальності керівника ПАТ «Полтавахіммаш» ОСОБА_5 за систематичне та грубе порушення трудового законодавства України за ст.172,173 КК України.

30 листопада 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000100 внесено інформацію за заявою ОСОБА_3 про те, що службові особи ПАТ «Полтавахіммаш» грубо порушують трудове законодавство України по відношенню до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Правова кваліфікація даних дій встановлена за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.172 КК України.

06 травня 2014 року старшим слідчим СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області майором міліції ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що наказом №142 від 03.03.2003 року ОСОБА_3 прийнято на посаду інженера-механіка ВАТ «Полтавахіммаш» з 11.03.2003 року на підставі поданої заяви.

Згідно Акту перевірки №16-01-71/202 Територіальної державної інспекції праці у Полтавській області ОСОБА_6 встановлено, що наказом від 07.03.2007 року за №65-К на ОСОБА_3 покладено обов`язки заступника головного механіка, за його згодою, з 07.03.2007 року по 07.04.2007 року з оплатою праці згідно штатного розписку посади головного механіка на підставі заяви ОСОБА_3 .

Наказом від 04.04.2007 року за №91-К на ОСОБА_3 знову покладено поряд з виконанням основних обов`язків, виконання обов`язків головного механіка з 04.04.2007 року з виплатою різниці в посадових окладах, підстава в наказі не обумовлена. Згоди на виконання вказаних обов`язків ОСОБА_3 не давав. При цьому згідно розрахункових листків доплата за заміщення ОСОБА_3 нарахована в період роботи за заміщення: в березні 809 грн. 52 коп. і в квітні 140 грн.

Заявник ОСОБА_3 вважає дане переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, порушенням трудового законодавства України.

Відповідно до пояснень генерального директора ПАТ «Полтавхіммаш» ОСОБА_5 на адресу в.о. прокурора Київського району м.Полтави від 14.03.2012 року наказ від 04.04.2007 року за №91-К ОСОБА_3 не оскаржував, адміністративний протокол та припис Територіальної державної інспекції праці у Полтавській області з даного приводу йому, як керівнику підприємства не видавався. Дане призначення мало на меті забезпечення безпечної експлуатації устаткування, на ОСОБА_3 , як на інженера-механіка, покладалися обов`язки головного механіка з виконанням обов`язків, передбачених у відповідній посадовій інструкції. Завдання ОСОБА_3 ставились на виробничих нарадах з веденням відповідних протоколів, які на даний час на підприємстві не збереглися. Накази №101п від 11.04.2007 року та №103-п від 16.04.2007 року про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності ним не оскаржувалися. Таким чином, в даному випадку відсутній встановлений належним чином факт грубого порушення вимог трудового законодавства.

Дії із покладення на ОСОБА_3 виконання обов`язків головного механіка в даному випадку не утворюють об`єктивної сторони кримінального порушення, передбаченого ч.1 ст.173 КК України в зв`язку з не встановленням в ході досудового слідства будь-яких даних щодо використання при цьому обману (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей щодо характеру виконуваної в майбутньому роботи або ж приховуванні таких відомостей з метою введення в оману потерпілого), зловживання довірою (недобросовісного використання довіри з боку потерпілого, дружніх, родинних чи інших довірливих стосунків з метою залучення останнього до праці, не обумовленої угодою) чи примусу (примушування до виконання роботи з застосуванням психічного (погрози знищення майна, застосування сили, шантажу) або фізичного впливу (насильницькі дії, заподіяння тілесних ушкоджень), в той час як саме використання зазначених способів згідно диспозиції статті дає підстави стверджувати, що порушення угоди про працю є грубим.

В подальшому наказом №261-К від 15.10.2007 року за халатне ставлення до своїх обов`язків у зв`язку з незабезпеченням розробки технічної документації з влаштуванням фундаменту під радіально-свердлувальні верстати моделі ОС 4065 ОСОБА_3 оголошено догану та наказом №295-п від 30.11.2007 року за халатне ставлення до своїх обов`язків у зв`язку з відсутністю площадок оператора до верстата моделі ОС 4065 ОСОБА_3 також оголошено догану та утримано середньомісячну заробітну плату в сумі 800 грн. за нанесення матеріального збитку.

В ході судового оскарження даних рішень ОСОБА_3 не було доручено здійснення розробки технічної документації влаштування фундаменту під радіально-свердлувальні верстати моделі ОС 4065, а відсутність площадок оператора до верстата моделі ОС 4065 не перевірено адміністрацією підприємства на час його передачі в ремонт.

Рішенням Київського районного суду м.Полави від 25.04.2008 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 25.06.2008 року задоволено частково відповідні позовні вимоги ОСОБА_3 визнано незаконним та скасовано наказ від 30.11.2007 року №295-п про накладення на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді догани та покладення матеріальної відповідальності, зобов`язано ВАТ «Полтавхіммаш» повернути ОСОБА_3 відраховані із заробітної плати згідно наказу від 30.11.2007 року №295-п грошові кошти.

Отже, допущене порушення трудового законодавства за відсутністю впливу на можливість реалізації ОСОБА_3 конституційного права на працю не мало грубого характеру, та не потягло настання будь-яких тяжких наслідків, а також, приймаючи до уваги обставини, на які посилалося підприємство, як відповідач при судовому розгляді зазначеної цивільної справи, та те, що в ході слідства не здобуто жодних даних, які б вказували, що при виданні відповідних наказів службові особи ВАТ «Полтавхіммаш» усвідомлювали незаконність своїх дій, бажаючи при цьому вчинити злочинне посягання на трудові права заявника, то відповідні дії службових осіб ВАТ «Полтавхіммаш» попри їх протиправність не утворюють в даному випадку складу правопорушення, передбаченого ст.172 КК України.

Наказом від 05.10.2007 року №224-п за зрив термінів ремонту насосів НАР-74-224/320, що забезпечують безперебійну роботу процесу в цеху №12 ОСОБА_3 оголошено догану в зв`язку з невиконанням роботи по укладенню з ВАТ «Харківський завод «гідропривід» договорів на ремонт насосів.

25.09.2008 року ВАТ «Полтавхіммаш» видано наказ №57-В, яким постановлено застосувати до ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення після виходу на роботу по закінченню лікування. За даним наказом ОСОБА_3 станом на 24.09.2008 року не забезпечив отримання оригіналу договору із ВАТ «ОЗРСС» в зв`язку з чим у підприємства відсутня можливість вести претензійну роботу з контрагентом.

Наказом №265-К від 01.10.2008 року ОСОБА_3 звільнений з посади інженера-механіка у відділі головного механіка, де працював з 11.03.2003 року за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків за трудовим договором.

Відповідно до постановленого за позовом ОСОБА_3 до ВАТ «Полтавхіммаш» рішення Київського районного суду м.Полтави від 18.03.2009 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02.07.2009 року, поновлено ОСОБА_3 на посаді інженера-механіка устаткування відділу головного механіка ВАТ «Полтавхіммаш» з 01.10.2008 року, стягнуто з ВАТ «Полтавхіммаш» середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 5 643 грн. 82 коп., в задоволенні про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Вказаним рішенням суду встановлено, що підставами для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності та накладення стягнення згідно наказів від 05.10.2007 року №224-п та від 25.09.2008 року №57-В стало невиконання ОСОБА_3 роботи з ВАТ «Харківський завод «гідропривід» по укладенню договорів на ремонт насосів та незабезпечення отримання оригіналу договору з ВАТ «ОЗРСС», тобто фактичне невиконання договірної роботи, яка не входила до посадових обов`язків ОСОБА_3 , дисциплінарні стягнення на ОСОБА_3 накладені неправомірно.

За результатами досудового слідства за фактом незаконного звільнення ОСОБА_3 з посади інженера-механіка устаткування ВГМ без додержання правил встановлених трудовим законодавством для застосування дисциплінарних стягнень не встановлено жодних даних, які б вказували, що дана дія вчинена службовими особами ВАТ «Полтавхіммаш» саме з особистих мотивів (у корисливій формі, у формі помсти, особливої неприязні чи як виявлення певних індивідуальних психологічних якостей, тощо). Тому відповідні дії службових осіб ВАТ «Полтавхіммаш» попри їх протиправність не утворюють в даному випадку складу правопорушення, передбаченого ст.ст.172, 173 КК України.

Згідно складеного державним інспектором Територіальної державної інспекції праці у Полтавській області ОСОБА_6 протоколу №16-01-71/118 від 21.04.2009 року генеральний директор ВАТ «Полтавхіммаш» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 30.03.2009 року, порушивши вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України, вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП при звільненні наказом по підприємству від 30.03.2009 року №57-К/З ОСОБА_3 за власним бажанням, трудову книжку останній отримав лише 02.04.2009 року, а розрахунок з ним проведено лише 03.04.2009 року.

На виконання рішення суду, наказом №70-в від 26.03.2009 року, ОСОБА_3 поновлено на посаді інженера-механіка устаткування відділу головного механіка з 01.10.2008 року.

30.03.2009 року ОСОБА_3 надав адміністрації підприємства заяву, в якій просив його звільнити з 30.08.2009 року за ч.3 ст.38 КЗпП України за невиконання законодавства про працю. У письмовій відповіді адміністрації підприємства від 30.09.2009 року вихідний №813 ОСОБА_3 запропоновано звільнитись за власним бажанням (ч.1 ст.38 КЗпП України). Наказом №57-К/З ОСОБА_3 звільнено за власним бажанням на підставі поданої заяви. З наказом ОСОБА_3 ознайомлений про що свідчить напис на наказі «З наказом не згодний, формулювання не відповідає поданій заяві».

В порушення вимог ст.47 КЗпП України, пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудову книжку ОСОБА_3 видано лише 02.04.2009 року.

В порушення вимог ст.116 КЗпП України щодо виплати всіх сум, що належать працівникові від підприємства, установи, організації в день звільнення, розрахунок з ОСОБА_3 проведено лише 03.04.2009 року (касовий ордер на 380 грн. 75 коп. від даного числа).

Постановою Київського районного суду м.Полтави від 2007 року в справі №3-11032/07 провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ч.1 ст.41 КУпАП закрито в зв`язку з закінченням строку притягнення до відповідальності.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 10.11.2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21.01.2010 року, частково задоволено позов ОСОБА_3 до ВАТ «Полтавхіммаш» - змінено формулювання причин звільнення, а саме визнано звільненим ОСОБА_3 з посади інженера-механіка устаткування відділу головного механіка ВАТ "Полтавхіммаш" з 30.03.2009 року за власним бажанням згідно п.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з порушенням норм трудового законодавства та умов трудового і колективного договору. Стягнуто з ВАТ «Полтавхіммаш» на користь ОСОБА_3 середній заробіток у розмірі 117 грн. 99 коп., вихідну допомогу у розмірі 2 477 грн. 94 коп., у задоволенні позовних вимог про стягнення 50 000 грн. моральної шкоди відмовлено.

Таким чином, вказані обставини свідчать про відсутність в діях службових осіб ВАТ «Полтавхіммаш» прямого умислу на проведення повного розрахунку з ОСОБА_3 та видачу трудової книжки не в день звільнення 30.03.2009 року, що виключає в даному випадку відповідальність за ст.ст.172, 173 КК України. Що ж до звільнення з роботи з порушенням установленого порядку в частині зміни формулювання причини звільнення, то дане порушення за відсутністю впливу на можливість реалізації ОСОБА_3 конституційного права на працю не мало грубого характеру.

Судом встановлено, що слідчою ОСОБА_4 з метою виявлення ознак злочину, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.173 КК України були проведені всі необхідні слідчі дії, згідно яких не встановлено наявності в діях службових осіб ПАТ «Полтавахіммаш» вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.173 КК України.

Враховуючи вищевикладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. 304-309 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області майора міліції ОСОБА_4 від 06.05.2014 року про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти діб з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1