18.01.2017 справа №363/4549/16-к
ВИРОК
Іменем України
18 січня 2017 року Вишгородським районним судом Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарі - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді кримінальне провадження № 0000238за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бакаївка Ічнянського району Чернігівської області, громадянина України, одруженого, працюючого слюсарем ремонтником ПАТ «Оболонь», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
встановив:
11 липня 2016 року, близько 11-30 години, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись проїзною частиною 42 км. + 200 метрів автодороги «Київ-Овруч» неподалік смт Димер Вишгородського району Київської області, в напрямку міста Овруч, порушив вимоги п.п. 2.3 б) д), 10.1, 14.2 в), 1.10 Правил дорожнього руху України, а саме, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, перед здійсненням маневру обгону невстановленого автомобіля, який рухався в попутному напрямку, не переконався у безпечності своїх дій, здійснив виїзд на узбіччя яке прилягає до смуги руху в напрямку міста Київа, де здійснив зіткнення із мотоблоком «Аврора» без реєстраційного номера під керуванням ОСОБА_8 , який уникаючи зіткнення здійснив виїзд на праве по ходу руху узбіччя.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичного експерта № 8/Д/№ 225 від 31.10.2016, отримав тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпечності для життя, а саме, закрита травма грудної клітини з переломами 2-го і 3-го ребер зліва, 3 і 4-го ребер справа, ушкодженням грудного відділу хребта по міжхребцевому диску, зі значним розходженням уламків і переривом спинного мозку на цьому ж рівні, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, внаслідок яких помер у день вчинення кримінального правопорушення в кареті швидкої медичної допомоги.

Порушення ОСОБА_7 , вимог п.п. 2.3 б) д), 10.1, 14.2 в) та 1.10 ПДР України, перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_8 .

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав, не оспорюючи час, місце, спосіб, вид, мотив і мету, форму вини та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Зокрема пояснивши, що 11 липня 2016 року близько 11-30 год. керуючи автомобілем «Сitroen Berlingo» на автодорозі «Київ-Овруч» в напрямку м. Овруч неподалік смт Димер здійснював маневр обгону автомобіля, який рухався в попутному напрямку, здійснив виїзд на узбіччя яке прилягало до зустрічної смуги руху де здійснив зіткнення з мотоблоком під керуванням ОСОБА_8 . У результаті чого його автомобіль перевернувся, після чого ОСОБА_7 виліз з машини та підбіг до ОСОБА_8 і почав надавати першу медичну допомогу. Зокрема, вказуючи при цьому, що матеріальну та моральну шкоду стороні потерпілим відшкодував, щиро розкаюється у вчиненому, просить пробачення у потерпілих та просить суд суворо його не карати.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що загинув її рідний брат в внаслідок ДТП, обставини якого їй невідомі. 11 липня 2016 року їй повідомили по телефону про смерть брата. Зокрема зазначивши, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого у неї не має, оскільки обвинувачений добровільно відшкодував матеріальну та моральну шкоду. Просить призначати обвинуваченому покарання умовно.

Потерпіла ОСОБА_5 надала аналогічні пояснення до потерпілої ОСОБА_4 . Також зазначивши, що матеріальну та моральну шкоду обвинувачений відшкодував, тому претензій до нього немає та просить призначити покарання обвинуваченому умовно не пов`язане з позбавленням волі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми діями, які виразились у вчиненні порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинила смерть потерпілого, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому міри покарання, судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують та стан здоров`я обвинуваченого.

При визначенні міри покарання ОСОБА_7 суд враховує, що обвинувачений за місцем роботи характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вперше вчинив необережний тяжкий злочин, раніше не судимий.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, але, з урахуванням обставин справи, особи винного та думку потерпілих, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливо без відбування покарання, та вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання з застосуванням ст. 75 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі підлягають стягненню із обвинуваченого, відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені статтею 76 КК України, зокрема, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчу інспекцію; повідомляти кримінально-виконавчу інспекціюпро зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Речовий доказ після набрання вироком законної сили, а саме: мотоблок «Аврора» без реєстраційного номеру повернути власнику, автомобіль марки «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_1 - залишити власнику ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 6 161,20 грн. (2 201,00грн.+879,60грн.+2 201,00грн.+879,60грн.).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Суддя ОСОБА_1