Єдиний унікальний номер 243/6601/15-к
Номер провадження 11-кп/775/163/2017

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01.12.2015р., яким обвинуваченого
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Слов`янську Донецької області, та проживає в АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років,
за участю прокурора ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_7
захисників ОСОБА_6
захисників ОСОБА_5
ВирокомСлов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01.12.2015р., ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 28.02.2015р. о 05.39 год. разом із ОСОБА_10 знаходились біля магазину у м. Слов`янську, вул. Фрунзе,44 «а», Донецької області, де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбулася сварка, в ході якої ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , наніс йому три удари кулаком правої руки в область обличчя, від яких останній впав на поріг біля входу у магазин на спину, а ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, наніс лежачому на спині ОСОБА_10 чотири удари правою ногою по голові.

Протиправними діями ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 були заподіяні такі тілесні ушкодження: садна передпліччя лівого ліктьового суглоба, лівого плеча, які відносяться до легких тілесних ушкоджень,а також - тупа закрита черепно-мозкова травма: крововиливи у м`які покрови лобної області справа, правої лобно-скроневої, правої тім`яної областей, крововиливи під м`які мозкові оболонки та речовину головного мозку правої та лівої лобних часток, забійні рани на слизовій у кутах рота, синці у зовнішнього кута правого ока та правої вушної раковини, які утворились від ударної дії тупих предметів та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень,як небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в міській лікарні імені В.І.Леніна міста Слов`янська Донецької області, причиною його смерті стала закрита черепно-мозкова травма з крововиливами під м`які мозкові оболонки та речовину головного мозку, яка ускладнилась розвитком двобічної нижньодольової гнійної пневмонії, венозного повнокров`я внутрішніх органів, набряку головного мозку.

На зазначений вирок суду ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 подано апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 :

-вважає вирок суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у с удовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження;

-зазначає, що висновок СМЕ трупа ОСОБА_10 не узгоджується з показаннями ОСОБА_7 про те, що він під час конфлікту не наносив потерпілому ударів ногами в голову, а завдав кілька ударів рукою в обличчя та один удар ногою в плече, а також із записами з камер зовнішнього спостереження магазину та протоколом слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_7 ;

-вказує, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи трупа із залученням хірурга травматолога, невропатолога, та вважає, що смерть потерпілого ОСОБА_10 настала від неналежного надання первинної медичної допомоги та неякісного лікування, а тому його смерть не знаходиться в причинному зв`язку з діями ОСОБА_7 ;

-зазначає, що при стягненні з обвинуваченого моральної шкоди суд першої інстанції не врахував віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_10 , а саме його нетверезий стан, тривалу провокуючу поведінку, небажання добровільно покинути місце події, його бажання продовжувати конфлікт;

-прохає вирок суду першої інстанції скасувати повністю та ухвалити новий вирок, яким виправдати обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 121 ч.2 КК України та відмовити у задоволенні цивільного позову.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 :

-вважає вирок суду першої інстанції незаконним у зв`язку з неповнотою с удового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення;

-вказує, що судом першої інстанції не встановлено час заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , оскільки в повідомленні про підозру ОСОБА_7 від 21.05.2015р., в клопотанні про застосування запобіжного заходу та в ухвалі про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 зазначено, що він наносив удари ОСОБА_10 28.02.2015р. о 04.00 год., проте в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 наносив ОСОБА_10 удари о 05.39 год.;

-вважає, що судом першої інстанції не встановлені обставини заподіяння ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень;

-не погоджується з висновком суду про умисне заподіяння ОСОБА_7 потерпілому трьох ударів кулаком правої руки в область обличчя, від яких той впав на поріг входу магазину, після чого ОСОБА_7 наніс лежачому на спині ОСОБА_10 чотири удари правою ногою по голові, оскільки, на її думку, зазначені в СМЕ трупа садна передпліччя, лівого ліктьового суглоба, лівого плеча, їх локалізація, механізм та час їх утворення співпадає з показаннями ОСОБА_7 про те, що він наніс потерпілому один удар в скуловуобласть з ліва та два удари ногою в область передпліччя, та зазначає, що по справі не встановлено, в результаті яких обставин у ОСОБА_10 утворились тілесні ушкодження в області передпліччя, лівого суглоба, та лівого плеча;

-зазначає, що показання потерпілої ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_13 не є доказами винуватості ОСОБА_7 у вчиненому, оскільки вони не були очевидцями події, та їм не відомий механізм заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень;

-вказує, що суд першої інстанції, посилаючись на показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протокол огляду DVD диску, на якому зафіксоване зображення з камер відеоспостереження біля входу в магазин в ніч події злочину, як на докази винуватості ОСОБА_7 , не усунув наявні суттєві протиріччя в показаннях свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та не вмотивував чому приймає чи не приймає окремі з цих пояснень;

- зазначає, що на досудовому розслідуванні та в судовому засіданні не досліджено та не встановлено, чи могли утворитись тілесні ушкодження у ОСОБА_10 при падінні з висоти власного зросту та ударі об тверду поверхню сходів, та які із виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень могли утворитися в результаті такого падіння;

-вказує, що висновок судово-медичного експерта ОСОБА_17 , зроблений на неповно досліджених обставинах, на питання чи було достатнім та чи відповідало призначене ОСОБА_10 лікування сучасним методам лікування черепно мозкових травм для запобігання розвитку двобічної нижньодольової гнійної пневмонії та його смерті експерт ОСОБА_17 відповів, що це входить до компетенції комісійної експертизи, але клопотання сторони захисту про призначення комісійної експертизи було відхилено, що є неповнотою судового розгляду;

-вважає, що у справі не встановлені достатні докази винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 :

-вважає вирок суду першої інстанції незаконним, оскільки у справі не з`ясована причина розвитку гнійної пневмонії, не перевірена можливість отримання потерпілим ОСОБА_10 черепно мозкової травми при падінні та удару об сходи;

-зазначає, що умисно він не заподіював потерпілому наявних у нього тілесних ушкоджень;

-прохає вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Про дату, час та місце апеляційного розгляду учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, проте потерпіла ОСОБА_12 та її представник адвокат ОСОБА_18 до судового засідання не з`явились. Від представника потерпілої ОСОБА_18 28.02.2017р. надійшло заперечення, в якому він прохає розглянути справу без його участі та участі потерпілої ОСОБА_12 . Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вони не підтримують та прохають залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_5 , який прохав вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким обвинуваченого виправдати за відсутністю складу злочину в його діях, захисника ОСОБА_6 , яка прохала вирок скасувати та закрити кримінальне провадження за недоведеністю його винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, обвинуваченого ОСОБА_7 , який прохав вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, прокурора ОСОБА_9 , який вважав вирок законним, обґрунтованим та прохав вирок залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційних скарг захисників та обвинуваченого за таких підстав.

Оскаржуваний вирок, на думку колегії суддів є законним обґрунтованим та вмотивованим, ухвалений судом першої інстанції згідно з нормами матеріального права, з дотриманням всіх вимог щодо кримінального провадження на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України. У оскаржуваному вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Подія кримінального правопорушення та винуватість ОСОБА_7 в умисному заподіянні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, а також інші обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні у повному обсязі підтверджується всебічно, повно та неупереджено дослідженими судом першої інстанції обставинами кримінального провадження перевіреними та оціненими відповідно до вимог ст. 91, 94 КПК України.

Так, 28.02.2015р. до ЄРДР слідчим було внесено повідомлення про те, що 28.02.2015р. близько 04.00 год. невідома особа біля магазину по АДРЕСА_2 в ході сварки спричинила ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 тілесні ушкодження, який був доставлений до лікарні м. Слов`янська Донецької області з діагнозом «забій головного мозку, де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Причина смерті: закрита черепно-мозкова травма субарахноїдальний крововилив. Особа, якій повідомлено про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

( а.п. 97 т.1 )

Так у вироку суду першої інстанції після дослідження всіх фактичних обставин та оцінки кожного доказу у їх сукупності правильно встановлені час, місце учасники та спосіб вчинення кримінального правопорушення.

Час та місце заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень судом правильно встановлено 28.02.2015р. 05.39 год., м. Слов`янськ, вул. Фрунзе, 44 а, Донецької області біля магазину « Продукти», що підтверджується відеозаписом з камер відеоспостереження біля входу до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який міститься на DVD- диску вилученому 04.03.2015р. у службовому приміщенні будівлі магазину в ході огляду місця події. Зазначені час та місце містяться й в обвинувальному акті.

Тому колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про невстановлення судом часу заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень неспроможними.

Непереконливими та такими, що не мають під собою підґрунтя, є доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про невстановлення обставин заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень з наступного.

Так в мотивувальній частині вироку суду першої інстанції всебічно та повно досліджені вказані вище обставини, а саме встановлено коло осіб, які були учасниками свідками події кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Також судом першої інстанції встановлено, що 28.02.2015р. у проміжку часу з 05.16.32 год. та 05.39.41 год. біля входу до магазину « Продукти» по вул. Фрунзе, 44 а, м. Слов`янська Донецької області знаходились ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які спочатку розпивали спиртні напої. Після чого між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_10 виникла сварка, в ході якої обвинувачений ОСОБА_7 наніс потерпілому ОСОБА_10 три удари кулаком правої в область обличчя, від яких потерпілий впав на поріг біля входу до магазину на спину, після чого обвинувачений ОСОБА_7 наніс лежачому на спині потерпілому чотири удари правою ногою по голові.

При встановленні способу заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень суд першої інстанції правильно поклав у обґрунтування своїх висновків у вироку, по-перше, показання безпосередніх свідків події ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які при проведенні слідчого експерименту з їх участю показали, так і в судовому засіданні підтвердили, що саме обвинувачений ОСОБА_7 наніс потерпілому спочатку удари руками, а після того як той впав, наніс йому удари ногами, а саме за показаннями ОСОБА_15 - в область голови та за показанням ОСОБА_14 - по тулубу.

(а.п. 117-121, 127-130 т.1 )

Обвинувачений ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту з його участю не заперечував, що він першим вдарив потерпілого, після того, як той впав, наніс два-три удари носком ноги в ліву лопатку.

(а.п. 122- 126 т.1 )

В судовому засіданні обвинувачений також підтвердив, що наніс удари руками потерпілому, а після того як той впав наніс йому удари носком правої ноги, взутої в кросівки, в область передпліччя зліва та ще один удар носком правої ноги в ліве передпліччя.

Спосіб заподіяння тяжких тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 судом першої інстанції був ретельно досліджений та підтверджений перевіреними в судовому засіданні та оціненими судом доказами, висновок про що належним чином вмотивований та наведений у вироку.

Так, суд першої інстанції на підтвердження своїх висновків щодо способу заподіяння обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому тяжких тілесних ушкоджень законно та обґрунтовано послався на досліджені ним у повному обсязі всі відеозаписи з камер відеоспостереження, на яких чітко видно час, місце, учасників події, їх конкретні дії, а також зафіксований спосіб заподіяння обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому тяжких тілесних ушкоджень спочатку нанесення ударів руками, а після падіння потерпілого ударів ногами по лежачому потерпілому.

(а.п. 131-133, 134-139, 143-145, 146- 154 т.1 )

Обґрунтованим є також висновок суду першої інстанції про узгодження вказаних вище доказів з іншими доказами по справі, а саме з показаннями свідка ОСОБА_16 продавця магазину «Продукти», яка в судовому засіданні показала, що бачила через скляні двері, як обвинувачений ОСОБА_7 наніс два удари ногою в голову лежачого потерпілого ОСОБА_10 , який лежав обличчям до низу, головою до дверей, після чого одразу викликала міліцію.

Вказані вище докази також узгоджуються з висновком СМЕ трупа потерпілого ОСОБА_10 щодо основної локалізації тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у потерпілого ОСОБА_10 в області голови, які утворились від ударної дії тупих предметів, та легких тілесних ушкоджень у вигляді саден передпліччя, лівого ліктьового суглоба, лівого плеча, які утворились від ковзаної дії тупих предметів

(а.п. 176-178 т.1 )

Утворення усіх тілесних ушкоджень винайдених при дослідженні трупа потерпілого ОСОБА_10 при одноразовому падіння з висоти власного росту та ударі головою об бетонну поверхню ( кут сходів порогу магазину) неможливо.

(а.п.172-173 т.1 )

Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що судом першої інстанції не досліджено та не встановлено, чи могли утворитись тілесні ушкодження у ОСОБА_10 при падінні з висоти власного зросту та ударі об тверду поверхню сходів є неспроможними.

Враховуючи те, що на відеозаписах з камери відеоспостереження зафіксований весь час події злочину, починаючи із зустрічі обвинуваченого, потерпілого та інших учасників та закінчуючи прибуттям працівників міліції, судом першої інстанції зроблений правильний висновок про те, що саме обвинувачений ОСОБА_7 наніс потерпілому спочатку удари кулаком правої руки в область обличчя, від яких той впав, та після цього наніс удари лежачому правою ногою по голові, внаслідок чого потерпілому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження в області голови, що спричинило його смерть.

Показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_14 про те, що обвинувачений ОСОБА_7 наносив потерпілому ОСОБА_10 удари ногою в область тулуба безпосередньо спростовуються висновком СМЕ, який стверджує, що легкі тілесні ушкодження в області тулуба утворились не від ударної, а від ковзаної дії тупих предметів, якими не може бути носок ноги, взутої у кросівки.

Враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 про те, що висновок СМЕ трупа ОСОБА_10 не узгоджується з показаннями ОСОБА_7 про те, що він під час конфлікту не наносив потерпілому ударів ногами в голову, а завдав кілька ударів рукою в обличчя та один удар ногою в плече, є неспроможними та не мають під собою підґрунтя.

З аналогічних міркувань, колегія суддів не може погодитись й з доводами захисника ОСОБА_6 про те, що зазначені в СМЕ трупа потерпілого садна передпліччя, лівого ліктьового суглоба, лівого плеча, їх локалізація, механізм та час їх утворення співпадає з показаннями ОСОБА_7 про те, що він наніс потерпілому один удар в скулову область з ліва та два удари ногою в область передпліччя.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції не усунув наявні суттєві протиріччя в показаннях свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та не вмотивував чому приймає чи не приймає окремі з цих пояснень є непереконливими, оскільки спростовуються наведеною у вироку сукупністю доказів, кожному з яких суд надав оцінку відповідно до вимог ст. 94 КПК України, у вироку також наведені мотиви того, чому він прийняв одні докази, як достовірні, а інші відкинув.

Доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи трупа із залученням хірурга травматолога, невропатолога та про те, що смерть потерпілого ОСОБА_10 настала від неналежного надання первинної медичної допомоги та неякісного лікування, а тому його смерть не знаходиться в причинному зв`язку з діями ОСОБА_7 також є непереконливими, оскільки обидва висновки СМЕ трупа потерпілого відповідають вимогам ст. ст. 101, 102 КПК України, в них докладно описані проведені експертом дослідження та зроблені за їх результатом висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, що поставлені слідчим.

Відповідно до висновку СМЕ № 147 від 13.07.2015р. на питання слідчого « чи є прямий зв`язок між діями обвинуваченого ОСОБА_7 та тілесними ушкодженнями, що потягли смерть потерпілого?» експерт дав відповідь « Між тілесними ушкодженнями винайденими при дослідженнями трупа ОСОБА_10 та причиною його смерті існує прямий причинний зв`язок.

( а.п. 172 173 т.1 )

Відповідно до висновку СМЕ № 147 від 10.03.2015р. на питання слідчого « Яка причина смерті та час її настання? Чи є на трупі тілесні ушкодження, який їхній характер, локалізація, механізм, час їх утворення й ступінь тяжкості, який їх причинний зв`язок із смертю ?» експерт дав відповідь, що причиною смерті ОСОБА_10 стала закрита черепно-мозкова травма з крововиливами під м`які мозкові оболонки та речовину головного мозку, яка ускладнилась розвитком двобічної нижньодольової гнійної пневмонії, венозного повнокрів`я внутрішніх органів, набряку головного мозку. За даними медичної кати стаціонарного хворого № 177/45 міської лікарні АДРЕСА_3 смерть ОСОБА_10 наступила в 07.50 год.09.03.2015р. Виявлені при дослідженні його трупа закрита черепно-мозкова травма: крововиливи у м`які покрови голови лобної області справа, правої лобно-скроневої, правої тім`яної областей, крововиливи під м`які мозкові оболонки та речовину головного мозку правої та лівої лобних часток, забійні рани на слизовій у кутах рота, синці у зовнішнього кута правого ока, та правоївушноїраковиниутворилисьвідударноїдіїтупихпредметівприблизно за 8-10 доби до настання смерті і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя; садна передпліч, лівого ліктьового суглоба, лівого плеча, утворилась від ковзаючої дії тупих предметів приблизно за 8-10 доби до настання смерті і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

( а.п.176-178 т.1 )

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що показання потерпілої ОСОБА_12 , та свідка ОСОБА_13 не є доказами винуватості ОСОБА_7 у вчиненому, оскільки вони не були очевидцями події, та їм не відомий механізм заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, також на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_12 , яка є матір`ю потерпілого ОСОБА_10 визнана потерпілою за цим кримінальним провадженням, а свідок ОСОБА_13 проживала з потерпілим ОСОБА_10 однією сім`єю, та їх показання є непрямими доказами, які також підтверджують фактичні обставини справи та винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

Належним чином у вироку обґрунтовані й висновки про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Так, обвинувачений ОСОБА_7 наносячи потерпілому ОСОБА_10 неодноразові удари кулаком руки в область обличчя, а після його падіння неодноразові удари носком ноги взутої у кросівки, в область голови потерпілого ОСОБА_10 діяв з прямим умислом на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, тобто усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, та допускав можливість заподіяння тілесних ушкоджень будь-якої тяжкості, у тому числі й тих, що фактично наступили, але не передбачав його суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті, хоча повинен був і міг їх передбачити.

Мотив раптово виниклі неприязні відносини між обвинуваченим та потерпілим .

Мета безпосередньо заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 .

У вироку суду першої інстанції належним чином обґрунтована й кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 121 ч.2 КК України шляхом зіставлення ознак вчиненого ним діяння та ознак вказаного злочину, та обґрунтований фактичними обставинами висновок про їх відповідність, тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що у справі не встановлені достатні докази винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю, за недоведеністю участі обвинуваченого, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 щодо виправдання обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 121 ч.2 КК України за відсутністю складу злочину та відмову у задоволенні цивільного позову, а також доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що умисно він не заподіював потерпілому наявних у нього тілесних ушкоджень є неспроможними та спростовуються наведеним вище.

Що стосується апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 про те, що при стягненні з обвинуваченого моральної шкоди суд першої інстанції не врахував віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_10 , а саме його нетверезий стан, тривалу провокуючу поведінку, небажання добровільно покинути місце події, та бажання продовжувати конфлікт , то колегія суддів також не може прийняти їх до уваги, оскільки фактичними обставинами справи не встановлено, що потерпілий знаходився у стані алкогольного сп`яніння, що в свою чергу підтверджується висновком СМЕ № 147 від 10.03.2015р., також не встановлена будь-яка інша віктимна поведінка потерпілого ОСОБА_10 .

Висновки суду першої інстанції щодо цивільного позову, на думку колегії суддів відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства.

Покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_7 , на думку колегії суддів відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Так, суд першої інстанції призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у межах установлених у санкції ст. 121 ч.2 Особливої частини Кримінального Кодексу України, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

При цьому суд першої інстанції на основі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, визначив ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, при цьому врахував індивідуальний її ступінь та дав її оцінку у вироку.

Також судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання враховано особу винуватого, який раніше злочинів не вчиняв, за місцем мешкання він характеризується позитивно, що підтверджується його побутовою характеристикою, ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, з його слів, перебував на обліку в Центрі зайнятості населення як безробітний . Він має сім`ю та неповнолітню дитину - сина ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Також ОСОБА_7 має батьків, які досягли пенсійного віку: мати ОСОБА_20 , 1954 р.н. , та батька ОСОБА_21 , 1944 р.н., а також обставини, що пом`якшують покарання наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, та обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, на думку колегії суддів покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_7 є законним, вмотивованим, справедливим та саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 418 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01.12.2015р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років залишити без задоволення.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01.12.2015р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років залишити без змін.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 до строку покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 20.05.2015р. по 23.02.2016р., саме 560 ( п`ятсот шістдесят ) днів та з 23.11.2016р. по 28.02.2017р., а саме 196 (сто дев`яносто шість) днів із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.