пр. № 1-м/759/7/17
ун. № 759/6881/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2017 року Святошинський районний суд міста Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря: ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання Міністерства юстиції України про визнання і виконання вироку Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 10 серпня 2016 року щодо громадянина України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:
Вироком Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 10 серпня 2016 року громадянина України ОСОБА_6 визнано винним у вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. п. «а», «г» ч. 4 ст. 228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 10.08.2016. А також зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання час утримання його під вартою з 17.03.2016 по 09.08.2016 включно.

Вирок набрав законної сили 26.08.2016 року.
Заступник директора Департаменту начальник Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_7 звернулась до суду з письмовим клопотанням в порядку ст. 602 КПК України про приведення вищезазначеного вироку у відповідність з законодавством України.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, в клопотанні зазначено про розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до положень ч.1 ст.610 КПК України неявка представника Міністерства юстиції України не перешкоджає розгляду справи, у зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе проводити розгляд клопотання у відсутність заявника, виходячи з доводів клопотання та додатків до нього.

Засуджений ОСОБА_6 , як вбачається з внесеного клопотання, відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 4 УФСВП РФ по Калузькій області». Матеріали клопотання містять заяву засудженого про переведення його для подальшого відбування покарання на територію України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання заявника, посилаючись на наявність всіх правових підстав для його задоволення, просив привести вирок суду іноземної держави відносно громадянина України ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України та визначити норми Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Суд, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
За вироком Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 10 серпня 2016 року ОСОБА_6 , діючи в складі організованої групи, з січня 2016 року по 16 березня 2016 вчинив замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі, його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. п. «а», «г» ч. 4 ст. 228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації.
Відповідно до законодавства України відповідальність за вищевказане кримінальне правопорушення передбачена ч. 3 ст. 307 КК України, а саме: «незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинене організованою групою».
Крім того, необхідно врахувати ту обставину, що злочин не було доведено до кінця, з причин, які не залежали від волі особи, а, отже, необхідно застосувати ч. 2 ст. 15 КК України: «Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі».
Отже, дії ОСОБА_6 відповідно до Кримінального кодексу України необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України як закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою та у великому розмірі.
Згідно з ч. 4 ст. 610 КК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Окрім положень ч. 4 ст. 610 КК України, суд при визначені засудженому ОСОБА_6 основного покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України враховує вимоги ч. 3 ст. 68 КК України, згідно яких за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті.
Також, враховуючи, що покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку, суд не застосовує до ОСОБА_6 додаткове покарання у виді конфіскації майна, що передбачене ч. 3 ст. 307 КК України як обов`язкове додаткове покарання, оскільки за вироком суду Російської Федерації таке покарання ОСОБА_6 не призначалось. При цьому підлягають застосуванню положення ст. 69 КК України.
На підставі викладеного, керуючись Конвенцією «Про передачу засуджених осіб» від 21.03.1983, ст. ст. 602, 603, 610 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Визнати та виконати на території України вирок Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 10 серпня 2016 року, яким громадянин України ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. п. «а», «г» ч. 4 ст. 228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації, до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 3 ст. 68 та ч. 2 ст. 69 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 10 серпня 2016 року.

В строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 зарахувати час тримання його під вартою в період з 17.03.2016 року по 09.08.2016 року включно та відбутий строк покарання в Російській Федерації.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити без змін у виді тримання під вартою.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом семи діб з дня її проголошення органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено клопотання, та прокурором.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3