Справа №585/4123/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/96/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 25 листопада 2016 року, якою задоволено подання начальника Роменської виправної колонії УДПтСУ в Сумській області (№ 56), про вирішення питання застосування покарання за наявності кількох вироків, відносно засудженого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Центрально Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл., від 23 травня 2016 року, ОСОБА_8 засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі. Вказаний вирок набрав законної сили 30 червня 2016 року і не приведений до виконання.

Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл., від 13 липня 2016 року, ОСОБА_8 засуджений за ст. 153 ч. 3 КК України до 11 років позбавлення волі. Зазначений вирок набрав законної сили 8 вересня 2016 року і за даним вироком ОСОБА_8 відбуває покарання у Роменській виправній колонії (№ 56).

До Роменського міськрайоного суду Сумської області надійшло подання начальника Роменської виправної колонії (№ 56) про вирішення питання застосування покарання за наявності кількох вироків, відносно засудженого ОСОБА_8 , яке обґрунтоване тим, що відносно ОСОБА_8 наявні два вироки порядок виконання яких не визначений.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 25 листопада 2016 року, подання було вирішене і засудженому ОСОБА_8 , на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, призначених ОСОБА_8 за вироком Центрально Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл., від 23 травня 2016 року, та вироком Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл., від 13 липня 2016 року, остаточно було визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

На ухвалу суду надійшла апеляційна скарга від захисника ОСОБА_7 , в якій ставиться питання про зміну ухвали суду в частині визначення остаточного покарання до відбуття ОСОБА_8 за сукупністю злочинів, а саме, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 11 років.

Апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що визначене ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, не відповідає тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та особі засудженого ОСОБА_8 , внаслідок суворості.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_7 та пояснення засудженого ОСОБА_8 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегією суддів встановлено, що захисником ОСОБА_7 не ставиться під сумнів висновок суду про необхідність визначення ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, оскільки відносно ОСОБА_8 мається два вироки які на цей час не виконані, а саме, вирок Центрально Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл., від 23 травня 2016 року, за яким ОСОБА_8 засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, який набрав законної сили 30 червня 2016 року, але фактично не приведений до виконання, та вирок Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл., від 13 липня 2016 року, за яким ОСОБА_8 засуджений за ст. 153 ч. 3 КК України до 11 років позбавлення волі, який набрав законної сили 8 вересня 2016 року і за яким ОСОБА_8 відбуває покарання.

З цим висновком судом погоджується і колегія суддів, здійснюючи апеляційний розгляд даних матеріалів провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо незаконності визначення судом першої інстанції ОСОБА_8 за сукупністю злочинів остаточного покарання, шляхом повного складання призначених покарання, внаслідок суворості цього покарання то, на думку колегії суддів, вони є безпідставними.

Вирішуючи питання щодо призначення засудженому ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю злочинів, суд першої інстанції в повної мірі дотримався вимог ст. 65 КК України щодо основних засад призначення покарання.

При цьому, суд вірно врахував те, що ОСОБА_8 вчинив особливо тяжкий злочин та тяжкий злочин, особу ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, маючи не зняті та не погашені судимості на шлях виправлення не став, знову вчинив злочин, що свідчить про негативну характеристику ОСОБА_8 як особи, що схильна до вчинення суспільно небезпечних діянь.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засудженому ОСОБА_8 слід призначити остаточне покарання за вказаними вироками за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених відносно ОСОБА_8 покарань. При цьому колегія суддів враховує, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 не містять посилань на те, які саме обставини не були враховані судом першої інстанції при визначенні ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю злочинів.

Виходячи з наведеног, колегія суддів, знаходячи ухвалу суду першої інстанції законною, не знаходить підстав для її зміни, відповідно, не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 408; 418; 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Роменського міськрайоного суду Сумської області, від 25 листопада 2017 року, якою засудженому за вироками Центрально Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл., від 23 травня 2016 року, за ст. 186 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл., від 13 липня 2016 року, за ст. 153 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років, ОСОБА_8 , на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно визначено до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4