АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2017 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Путильського районного суду Чернівецької області від 27 березня 2017 року у кримінальному провадженні №0000153 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красне озеро, Новодеревенівського району, Орловської області, Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , за ст. 125 ч.2 КК України,
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Путильського районного суду Чернівецької області від 27 березня 2017 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України і йому призначене покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України, до призначеного покарання повністю зараховано покарання за вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 05.01.2016 року та призначене покарання у виді одного року обмеження волі та штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, який виконується самостійно.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків та на підставі п.п.б п.1 ч.1 ст.72 КК України переведено менш суворий вид покарання в більш суворий, а саме одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі та остаточно призначене ОСОБА_6 покарання шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.03.2016 року у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 8500гривень, який виконувати самостійно.
Провадження№11-кп/794/190/17 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ст.125 ч.2 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .
Строк відбування покарання обчислено з моменту затримання ОСОБА_6 на виконання вироку апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.03.2016 року, а саме з 13 квітня 2016 року.На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 15.08.2016 року і до дня набрання даним вироком законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 20000 (двадцять тисяч) гривень завданої моральної шкоди та 1468грн. 12коп. матеріальної шкоди.Вирішено долю речових доказів.

На таке судове рішення потерпілий ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу із проханням скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.Апелянт вважає вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.Посилається на те, що суд дійшов помилкового висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 125 ч.2 КК України та вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст.296 ч.ч.2, 3, 4 КК України та, відповідно,призначити більш суворе покарання за цим законом, оскільки,за твердженням апелянта,обвинувачений ОСОБА_6 спричинив йому тілесні ушкодження без будь-яких мотивів,у публічному місці, із застосуванням ножа для заподіяння шкоди власності потерпілого та у співучасті з іншими особами.

Заслухавши доповідь судді,доводи обвинуваченого про відсутність підстав для скасування вироку,доводи прокурора,яка вважає апеляційну скаргу необгрунтованою,однак посилалась на неправильність застосування судом вимог ст.71 КК України при призначенні покарання, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вироком районного суду, ОСОБА_6 06 липня 2015 року приблизно о 17 год. 20 хв. по АДРЕСА_2 умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 удар рукою в обличчя,чим заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження,що спричинили короткочасний розлад здоров`я у виді синця, садна на верхній губі дещо зліва, синців на нижній губі зліва, на спинці носа, струсу головного мозку
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим,тобто ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права,на підставі об`єктивно з`ясованих обставин,які підтверджені доказами,дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору їх належності,допустимості,достовірності та достатності для прийняття остаточного рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Як вбачається із обвинувального акту у даному кримінальному провадженні,такий процесуальний документ був складений та направлений до суду відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст.125 ч.2 КК України(т.2 а.с.2).
Здійснивши судовий розгляд в межах висунутого прокурором обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України,районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину--заподіянні потерпілому ОСОБА_7 за викладених у вироку обставин умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я .
Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом доказах.
При цьому,під час судового розгляду прокурор не вбачав підстав та відповідно до положень ст.338 КПК України не змінював обвинувачення на більш тяжке кримінальне правопорушення ,а суд ,згідно вимог ст.337 ч.3 КПК України,може вийти за межі обвинувачення,викладеного у обвинувальному акті,лише в частині зміни правової кваліфікації,якщо це покращує становище особи,стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Обвинувачений та прокурор із вироком районного суду погодились та не оскаржували таке судове рішення.
Вимоги потерпілого,викладені у апеляційній скарзі,про скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції у зв`язку із необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення,посилення покарання і притягнення до відповідальності усіх винних осіб,не узгоджуються та суперечать положенням п.п.1-3 ч.1 ст.415 КПК України,якою чітко визначені підстави для призначення нового розгляду у суді першої інстанції:1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обгрунтованою; 3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.
Порушень вимог пунктів 2-7 ч.2 ст.412 КПК України районним судом допущено не було та потерпілий на такі не посилається.Інших,безумовних підстав,що передбачені п.п.2-3 ч.1 ст.415 КПК України для призначення нового розгляду у суді першої інстанції,потерпілим у апеляційній скарзі не наведено та апеляційним судом не встановлено.
Отже,апеляційні вимоги потерпілого про скасування судового рішення та призначення нового розгляду у суді першої інстанції є необґрунтованими,а тому подана ним апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Призначене ОСОБА_6 за ст.125 ч.2 КК України покарання відповідає вимогам ст.ст.50,65-67 КК України.
Разом із тим,призначаючи покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів та вироків,районний суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність,а тому вирок суду в цій частині підлягає зміні.При цьому судова колегія керується положеннями ч.2 ст.404 КПК України,яка дозволяє суду апеляційної інстанції вийти за межі апеляційних вимог,якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Із досліджених судом матеріалів провадження вбачається,що ОСОБА_6 був засуджений вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 05.01.2016 року за ст.296 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 8500 гривень та вироком апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.03.2016 року за ст.ст.296ч.4,263 ч.1 КК України на 4 роки позбавлення волі.Покарання за цими вироками не складались(а.с.202 т.2,41-44 т.3).
Призначаючи покарання ОСОБА_6 у даному провадженні за злочин,який скоєний обвинуваченим 06 липня 2015 року,районний суд безпідставно застосував вимоги ст.71 КК України та призначив покарання за сукупністю вироків.
За викладених обставин суду першої інстанції необхідно було застосувати вимоги ч.4 ст.70 КК України та призначити остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів,а не вироків,оскільки злочин щодо ОСОБА_7 був ним скоєний до постановлення попередніх вироків.
При цьому судова колегія вважає обґрунтованим застосований судом принцип повного складання призначених покарань та враховує,що штраф як основне покарання складанню з іншими видами покарання не підлягає і виконується самостійно,а одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі(ч.1 п.1,ч.3 ст.72 КК України)
Отже,в цій частині вирок районного суду слід змінити з підстав,що передбачені ч.2 ст.404,408,413 КПК України,оскільки цим не погіршується становище обвинуваченого .
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408,413,418,419 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Путильського районного суду Чернівецької області від 27 березня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ст. 125 ч.2 КК України змінити в частині призначення покарання.

Вважати засудженим ОСОБА_6 за ст.125 ч.2 КК України на один рік обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання покарань за цим вироком та вироками Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 05.01.2016 року і апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.03.2016 року остаточно призначити ОСОБА_6 із врахуванням положень п.1.ч.1 ст.72,ч.3 ст.72 КК України покарання у виді 4(чотирьох) років 6(шести) місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 8500(вісім тисяч п`ятсот)гривень, який виконувати самостійно.
В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3