АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11кп/791/425/17 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Категорія: ч. 3 ст. 187 КК України Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду Херсонської області матеріали кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 31 травня 2016 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, освіта середня, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз 01.08.2011 року Вольнянським районним судом Запорізької обл. за ч. 2 ст. 307 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,

засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Мелітополь Запорізької обл., громадянин України, одружений, офіційно не працевлаштований, освіта середньо - спеціальна, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 раніше неодноразово судимий, останній раз 27.05.2010 року Мелітопольським міським судом Запорізької обл. за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в строк відбування покарання з розрахунку один день переднього ув`язнення за діва дні позбавлення волі починаючи з 26 липня 2015 року по день набрання вироком законної сили.

Початком строку відбуття покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 постановлено рахувати з 26 липня 2015 року.

Вирішено питання про запобіжні заходи, відшкодування процесуальних витрат та речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 31 травня 2016 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , 26 липня 2015 року близько 05 години 53 хвилин, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 керуючись корисливим мотивом, умисно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, під приводом отримання послуг сексуального характеру, через вхідні двері, які відкрила потерпіла ОСОБА_13 , проникли до кв. АДРЕСА_4 , де вчинили напад поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , яке виразилось в демонстрації та погрозі застосування до останніх заготовлених для цих цілей : предмету схожого на пістолет та газового револьвера моделі «UMAREX Mob. PYTHON» калібру 380К, іноземного виробництва, які потерпілі сприймали як такі, що становлять небезпеку для їх життя та здоров`я під час якого заволоділи майном належним потерпілим, а саме: - ОСОБА_16 грошовими коштами у сумі 3 200 грн.; мобільним телефоном «Fly IQ459 Qual» imel: НОМЕР_1 , imel: НОМЕР_2 вартістю 2 200грн. з двома сім картами оператора зв`язку ПрАТ «МТС Україна» та TOB «Астеліт», вартість по 10 грн. кожна, з карткою пам`яті вартістю 92 грн., всього загальною вартість 2 312 грн.; мобільним телефоном «Samsung Duos GT-Е1202і» imel: НОМЕР_3 , imel: НОМЕР_4 вартістю 350 грн., з сім карткою оператора зв`язку ПрАТ «МТС Україна» вартістю 10 грн., всього загальною вартістю 360 грн., а всього на загальну суму 5 872 грн.; - ОСОБА_15 грошовими коштами у сумі 5 000 грн.; мобільним телефоном «Lenovo A 516» imel: НОМЕР_5 , imel: НОМЕР_6 вартістю 1 000 грн., з сім картами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «МТС Україна» вартістю 30 грн. та TOB «Астеліт» вартістю 10 грн. на рахунку якої було 20 грн., з картою пам`яті вартістю 59 грн., всього загальною вартістю 1 119 грн. ; мобільним телефоном « Nokia 3120» вартістю 150 грн., з сім-карткою мобільного оператора TOB «Астеліт», вартістю 10 грн., на рахунку якої було 20 грн., всього загальною вартістю 180 грн., а всього на загальну суму 6 299 грн.; - ОСОБА_13 грошовими коштами 5 000 грн.; мобільним телефоном «Nokia Asha 200» вартістю 550 грн., з сім картками операторів мобільного зв`язку ПрАТ «МТС Україна» вартістю 15 грн., на рахунку якої було 5 грн. та ПрАТ «Київстар» на рахунку якої було 25 грн. з карткою пам`яті вартістю 39 грн., загальною вартістю 634 грн.; мобільним телефоном «Nokia Asha 206» вартістю 700 грн., з сім карткою оператора мобільного зв`язку TOB «Астеліт»,вартістю 30 грн., на рахунку якої було 20 грн., з карткою пам`яті вартістю 49 грн., загальною вартістю 799 грн., а вського на загальну суму 6 433 грн.
В результаті вищевказаних злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілим ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 була заподіяна матеріальна шкода на суму ОСОБА_16 - 5872 грн.: ОСОБА_15 6 299 грн.; ОСОБА_13 6 433 грн.
Не погодившись з вироком суду першої інстанції прокурор у провадженні ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також захисник останнього адвокат ОСОБА_9 подали на нього апеляційні скарги.
Так, в апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання, а саме з 27.07.2015 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 , строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 27.07.2015 року.
Цим же вирком ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання, а саме з 27.07.2015 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 , строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 27.07.2015 року.
У вступній частині зазначити номер кримінального провадження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - 0000454, а також відомості щодо сторін кримінального провадження, вказавши, що прокурорами у провадженні, які приймали участь у судовому розгляді, окрім ОСОБА_17 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_18 , та зазначити про участь у розгляді захисника ОСОБА_19 .
Апеляційна скарга мотивована доводами про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Зокрема, апелянт вказує на те, що суд безпідставно не взяв до уваги, визнав неналежними та недопустимими наступні докази, якими сторона обвинувачення обґрунтовувала винність обвинувачених, а саме протокол огляду від 26.07.2015 року у м. Залізний Порт, протокол огляду револьвера від 18.08.2015 року з оптичним диском, постанову про призначення балістичної експертизи від 18.08.2015 року, висновок балістичної експертизи № 3374 від 01.09.2015 року, протоколи огляду мобільних телефонів від 27.07.2015 року з фототаблицями, протоколи пред`явлення потерпілим речей для впізнання з фототаблицями від 28.07.2015 року, протокол огляду карти пам`яті з фототаблицею від 28.07.2015 року, постанову про визнання та приєднання предметів в якості речових доказів від 08.09.2015 року.
Так, з протоколу огляду від 26.07.2015 року, складеного у с. Залізний Порт у період з 19 години 30 хвилин до 20 години 40 хвилин, вбачається, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_20 добровільно самостійно на прохання співробітників міліції видали для огляду свої речі. Вказану дію було проведено за участю понятих, які разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_20 підписали вказаний протокол, зазначили, що зауважень та клопотань не мають, тобто погодилися з тим, що викладено у протоколі. Крім того, протягом досудового розслідування, як самі обвинувачені, так і їх захисник жодного разу не зазначали про те, що до них застосовувалися протиправні дії, та не оскаржували затримання, яке, на їхню думку, мало місце в с. 3. Порт. Крім того, судом не взято до уваги того, що ОСОБА_20 є товаришем ОСОБА_7 , а отже є особою зацікавленою в результатах розгляду справи.
Також, апелянт звертає увагу і на те, що судом не прийнято до уваги інші докази, а саме: протокол огляду від 27.07.2015 року з фототаблицею до нього, постанову про визнання та приєднання в якості речового доказу від 28.07.2015 року, постанову про визнання та приєднання в якості речового доказу від 04.09.2015 року, протокол огляду від 27.07.2015 року з додатками, постанову про визнання та приєднання в якості речового доказу від 28.07.2015 року, які були досліджені в судовому засіданні та надано суду стороною обвинувачення, при цьому, жодних вказівок на них у вироку немає, підстави, з яких суд їх відкинув та не зазначив про них у вироку, відсутні.
Безпідставними прокурор вважає визнання протоколів пред`явлення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 для впізнання потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 з підстав порушення вимог ч. 4 ст. 223 КПК України (проведення слідчих (розшукових) дій у нічний час (з 22.00 години до 06.00 години) не допускається, за винятком невідкладних випадків, коли затримка в їх проведенні може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі підозрюваного, оскільки враховуючи, те що було вчинено особливо тяжке корисне правопорушення, що також є невідкладною обставиною, слідчим було проведено пред`явлення вказаних осіб для впізнання потерпілим у нічній час, відразу після того, як ОСОБА_7 з ОСОБА_8 прибули до слідчого управління. Лише після того, як потерпілі прямо вказали на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як на осіб, які вчинили відносно них злочин, та у них були виявлено телефони потерпілих, останніх було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Крім того, як зазначає апелянт під час судового розгляду з метою з`ясування обставин проведення огляду 26.07.2015 року та затримання ОСОБА_7 і ОСОБА_8 стороною обвинувачення неодноразово заявлялося клопотання про виклик та допит в якості свідків понятих, які були присутні під час огляду у с. 3. Порт, а також допит слідчого ОСОБА_21 , який проводив огляд 26.07.2015 року у с. 3. Порт, та слідчого ОСОБА_22 , яка затримувала ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , доручення відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів (перевірку) порушення працівниками міліції прав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час досудового розслідування. Однак судом безпідставно було відмовлено у задоволенні вказаних клопотань.
Також, на думку апелянта, в порушення вимог ч. З ст. 374 КПК, призначаючи покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд у вироку вказав, що враховує їх ставлення до вчиненого, яке не будується на критичній оцінці їх поведінки, визнанні вини та готовності нести кримінальну відповідальність за вчинене, при цьому, підстави призначення покарання, наближеного до мінімального розміру, не мотивував.
Крім того, як зазначає апелянт в оскаржуваному вироку суду не зазначений номер кримінального провадження прізвища двох прокурорів, які брали участь в розгляді даного кримінального провадження, а саме ОСОБА_6 і ОСОБА_18 та адвоката засуджених ОСОБА_19 .
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить оскаржуваний вирок суду відносно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 виправдати за недоведеністю його провини.
Апеляційна скарга мотивована доводами про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Так, апелянт звертає увагу на те, що незважаючи на визнання судом ряду доказів недопустимими, зроблено висновок про доведеність вини його підзахисного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Також, на думку апелянта, судом при розгляді кримінального провадження порушений принцип безпосередності дослідження доказів в судовому засіданні, оскільки в супереч вимогам ст. 225 КПК України, незважаючи на неодноразові клопотання обвинувачених та їх захисників, в судовому засіданні не були допитані потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , на показаннях яких і ґрунтується обвинувачення.
Крім того, апелянт зазначає про необґрунтованість застосування кваліфікуючої ознаки проникнення в житло, оскільки судом не взято до уваги мету проникнення обвинувачених до жилого приміщення.
В апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , просять оскаржуваний вирок суду скасувати, та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Апеляційні скарги мотивовані доводами про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Так, апелянти звертають увагу на те, що незважаючи на визнання судом ряду доказів недопустимими, зроблено висновок про доведеність їх вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Також, на думку апелянтів, судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні не були допитані потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , в показаннях яких є численні розбіжності та протиріччя, які так і не були усунені.
Звертають увагу апелянти і на те, що під час досудового розслідування у них був один і той же захисник, що на їх думку є порушення права на захист.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 зазначає про розгляд даного кримінального провадження незаконним складом суду, оскільки в його розгляді брали участь судді, які раніше приймали участь в розгляді цього провадження.
Також, апелянт звертає увагу на ряд недоліків обвинувального акту та долучених до нього матеріалів, оскільки в обвинувальному акті на його думку не сформульоване обвинувачення, а реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені всі проведені під час досудового розслідування процесуальні дії та прийняті процесуальні рішення.
Апелянт вказує і на те, що в оскаржуваному вироку суду не зазначений номер кримінального провадження.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 зазначає про відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого ст. 187 КК України, що фактично підтверджується показання допитаної під час судового засідання потерпілої ОСОБА_14 .
Також апелянт звертає увагу і на те, що в судовому засіданні не були предметом дослідження і речові докази, які долучені до матеріалів кримінального провадження.
Крім того, з урахування його сімейного стану просить змінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_8 рахує її необґрунтованою та просить в її задоволенні відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у провадженні та заперечував проти задоволення апеляційних скарг інших учасників судового провадження, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та їх захисників, які підтримали кожний власні апеляційні скарги та апеляційній скарги інших учасників судового провадження за винятком апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія, вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування вироку при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування вищевказаних істотних обставин.
Відповідно до ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, в тому числі, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Згідно ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів рахує, що суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 допустив неповноту судового розгляду, невідповідність висновків, викладеним в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що тягне за собою скасування ухваленого по провадженню процесуального рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного вироку, судом першої інстанції протокол огляду від 26.07.2015 року у м. Залізний Порт, протокол огляду револьвера від 18.08.2015 року з оптичним диском, постанову про призначення балістичної експертизи від 18.08.2015 року, висновок балістичної експертизи № 3374 від 01.09.2015 року, протоколи огляду мобільних телефонів від 27.07.2015 року з фототаблицями, протоколи пред`явлення потерпілим речей для впізнання з фототаблицями від 28.07.2015 року, протокол огляду карти пам`яті з фототаблицею від 28.07.2015 року та постанову про визнання та приєднання предметів в якості речових доказів від 08.09.2015 року, визнані неналежними доказами. Зокрема, як зазначено у вироку суду з посиланням на показання обвинувачених та свідка ОСОБА_20 , протокол огляду місця події від 26.07.2015 року, складався після фактичного затримання обвинувачених за відсутності підстав для цього. Зазначеним протоколом, на думку суду, фактично було проведено обшук обвинувачених.
Також, стороною захисту було заявлено про те, що огляд 26.07.2015 року у с. 3. Порт ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був незаконним, оскільки фактично там відбулися обшук та затримання останніх, а протокол затримання, яке мало місце в СУ УМВС в Херсонській області після впізнання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілими, складено з порушеннями вимог процесуального закону.
У зв`язку з викладеним, стороною обвинувачення неодноразово заявлялося клопотання про виклик та допит в якості свідків понятих, які були присутні під час огляду у с. 3. Порт, а також про допит слідчого ОСОБА_21 , який проводив огляд 26.07.2015 року у с. 3. Порт, та слідчого ОСОБА_22 , яка затримувала ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Крім викладеного, сторона обвинувачення клопотала доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів (перевірку) порушення працівниками міліції прав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час досудового розслідування.
Зважаючи на такі обставини та з метою забезпечення повноти судового розгляду, встановлення об`єктивної істини по справі та ухвалення по справі законного і обґрунтованого рішення, суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотань сторони обвинувачення про виклик та допит в судовому засіданні вищевказаних понятих та співробітників поліції, тим самим передчасно прийшов до висновку про визнання певних доказів неналежними і недопустимими. Зазначеними діями, суд першої інстанції допустив суттєву неповноту судового розгляду.
Згідно роз`яснень п.п. 16, 22 постанови № 5 Пленуму Верховного суду України від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», суду необхідно проаналізувати всі зібрані по справі докази, тобто всі фактичні дані, що містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які підтверджують чи спростовують обвинувачення та привести результати аналізу та оцінки доказів.

Таким чином, основою мотивувальної частини вироку є аналіз та оцінка досліджених судом доказів. При ухваленні вироку повинні отримати оцінку всі докази досліджені під час судового розгляду провадження, як докази на підставі яких суд визнав доведеними ті чи інші обставини, так і ті із них, на підставі яких суд дійшов до висновку, що деякі обставини не мали місця в дійсності.

Також, як вбачається з журналу судового засідання та технічної фіксації судового засідання під час розгляду кримінального провадження судом були досліджені наступні докази: протокол огляду від 27.07.2015 року з фототаблицею до нього, постанову про визнання та приєднання в якості речового доказу від 28.07.2015 року, постанову про визнання та приєднання в якості речового доказу від 04.09.2015 року, протокол огляду від 27.07.2015 року з додатками, постанову про визнання та приєднання в якості речового доказу від 28.07.2015 року. Незважаючи на їх дослідження жодні посилання на них у вироку суду відсутні, як відсутній і їх аналіз та підстави їх прийняття до уваги чи їх відхилення.
Також, на думку колегії суддів є непереконливими та передчасними і висновки суду першої інстанції щодо визнання протоколів пред`явлення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 для впізнання потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 з підстав їх проведення після 22 години і до 06 години ранку, оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 КПК України, проведення певних слідчих (розшукових) дій дозволяється у невідкладних випадках, коли затримка в їх проведенні може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі підозрюваного. В наявності чи відсутності такого випадку суд мав пересвідчитись безпосереднього, в тому числі і шляхом задоволення клопотання сторони обвинувачення про виклик та допит в судовому засіданні працівників поліції, які проводили впізнання та інших осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь якому разі підлягає скасуванню, якщо в матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме журналу судового засідання, в тому числі 07.04.2016 року, 26.04.2016 року, між тим, технічний носій інформації, на якому зафіксоване судове засідання від 26.04.2016 року в матеріалах провадження взагалі відсутній, а технічний запис судового засідання від 07.04.2016 року має численні вади відтворення, що фактично унеможливлює його прослуховування та перевірку обставин, які було предметом розгляду.
Крім того, як вбачається із фіксації судових засідань на СD диках, зафіксований на них час проведення судових засідань та перебіг подій, що відбувалися в залі здебільшого не відповідає тому, що зазначено з цього приводу в журналі судового засідання, що ставить під сумнів об`єктивність інформації зазначеній в журналі судового засіданні.
За таких обставин вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно розглянути кримінальне провадження відповідно до вимог КПК України, з урахуванням інших доводів апеляційних скарг та постановити законне і обґрунтоване рішення.

Вирішуючи питання про запобіжний захід обвинуваченим, колегія суддів бере до уваги те, що вони є особами неодноразово судимими, втому числі за тяжких вчинення умисних, корисних злочинів, мають посередні характеристики, обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, обставини та спосіб його вчинення, не встановлення на даний час місця знаходження двох потерпілих, колегія судді вважає, що мають місце ризики того, що обвинувачені перебуваючи на волі можуть вчинити нові кримінальні правопорушення, ухилитися від суду чи перешкоджати встановленню істини у справі, шляхом впливу на потерпілих.
За таких обставин запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у виді тримання під вартою, повинен залишитись без змін, його строк підлягає продовженню, а клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу більш м`яким без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 179,194,404,405,407,409,412,415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 31 травня 2016 року, відносно обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК України - скасувати.

Призначити новий розгляд у Херсонському міському суді Херсонської області кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 05 серпня 2017 року, включно.

Головуючий:
Судді: