Справа № 296/6327/17
УХВАЛА
Іменем України
14 серпня 2017 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000253 від 17.02.2017 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глиниця, Радомишльського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 та ч.2 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні слідчого судді Корольовсього районного суду м.Житомира ОСОБА_1 перебуває клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000253 від 17.02.2017 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 та ч.2 ст. 187 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судове засідання, призначене на 14.08.2017 року на 14 год. 00 хв. у зал судових засідань №223-а Корольовського районного суду м. Житомира доставлений конвойною службою не був, хоча перебував в приміщенні суду.

Командир взводу №1 роти конвойної служби ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 в усній формі відмовився доставляти підозрюваного ОСОБА_6 в зал судових засідань №223-а Корольовського районного суду м. Житомира посилаючись на те, що останні не обладнаний металевою кліткою.

При цьому, конвойний у судовому засіданні вказав про відсутність у нього будь-яких доказів, які б вказували на суспільну небезпечність підозрюваного ОСОБА_6 або можливості перешкоджання останньою у належному здійсненні правосуддя.

Захисник та слідчий у судовому засіданні вказували на можливість розгляду клопотання слідчого у судовому засіданні не обладнаному металевою кліткою.

Прокурор у судовому засіданні вказувала про те, що ОСОБА_6 підозрюється в особливо тяжкому злочині та має бути забезпечена безпека учасників розгляду справи.

Враховуючи обставини, що скалися у судовому засіданні, виходячи з інтересів правосуддя, з метою дотримання основоположних прав та свобод людини, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність постановлення з цього питання окремої письмової ухвали.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (частина 1). Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (частина 5).

Статтею 11 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність. Кожен має право захищати усіма засобами, що не заборонені законом, свою людську гідність, права, свободи та інтереси, порушені під час здійснення кримінального провадження.

Відповідно до статті 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

У своїй прецедентній практиці Європейський суд прав людини неодноразово зазначав, стаття 3 Конвенції втілює одну з найосновоположніших цінностей демократичного суспільства. Вона забороняє в абсолютній формі катування або нелюдське чи таке, що принижує гідність, поводження або покарання, незалежно від обставин та поведінки потерпілого (див., серед багатьох інших, рішення у справі Labita v. Italy [GC], заява № 26772/95, параграф 119, ECHR 2000-IV).

Поводження вважається таким, що принижує гідність, у розумінні статті 3, якщо воно принижує або ображає людину, виявляючи неповагу до людської гідності або принижуючи її, або коли воно викликає почуття страху, занепокоєння або неповноцінності, що можуть зламати психічний та фізичний спротив людини (див. рішення у справах M.S.S. v. Belgium and Greece [GC], заява № 30696/09, параграф 220, ECHR 2011, та El-Masri v. the former Yugoslav Republic of Macedonia [GC], заява № 39630/09, параграф 202, ECHR 2012). Публічний характер поводження може бути доречним або обтяжуючим чинником при оцінці того, чи було воно таким, що принижує гідність, у розумінні статті 3 (див., серед іншого, рішення у справах Tyrer v. the United Kingdom, 25 квітня 1978 р., параграф 32, Series A no. 26; Erdogan Yag?z v. Turkey, заява № 27473/02, параграф 37, 6 березня 2007 р.; та Kummer v. the Czech Republic, заява № 32133/11, параграф 64, 25 липня 2013 р.).

Повага до людської гідності становить частину самої сутності Конвенції (див. рішення у справі Pretty v. the United Kingdom, заява № 2346/02, параграф 65, ECHR 2002 III). Предмет і мета Конвенції як інструмента захисту окремої людини вимагають, щоб її положення тлумачилися та застосовувалися таким чином, щоб зробити її гарантії реальними та дієвими. Будь-яке тлумачення гарантованих прав і свобод повинно узгоджуватися із загальним духом Конвенції інструмента, покликаного підтримувати та сприяти ідеалам і цінностям демократичного суспільства (див. рішення у справі Soering v. the United Kingdom, 7 липня 1989 р., параграф 87, Series A no. 161).

У п. 131, 132 рішення Європейський суд прав людини у справі від 17 липня 2014 року у справі Свінарєнко та Сляднєв проти Росії (Svinarenko and Slyadnev v. Russia) (заяви №№ 32541/08 та 43441/08) Суд відзначив, що той факт, що оскаржуване поводження (перебування в металевій клітці) мало місце в залі судових засідань під час розгляду справи заявників в суді, зачіпає принцип презумпції невинуватості у кримінальному провадженні, як один з елементів справедливого суду (див., mutatis mutandis, рішення у справі Allen v. the United Kingdom [GC], заява25424/09, параграф 94, ECHR 2013), та важливість забезпечення зовнішньої видимості справедливого відправлення правосуддя (див. рішення у справах: Borgers v. Belgium, 30 жовтня 1991 р., параграф 24, Series A no. 214 B; Zhuk v. Ukraine, заява № 45783/05, параграф 27, 21 жовтня 2010 р.; та Atanasov v. the former Yugoslav Republic of Macedonia, заява № 22745/06, параграф 31, 17 лютого 2011 р.).

У цьому випадку на кону стоїть довіра, яку суди повинні викликати в громадськості в демократичному суспільстві, та, насамперед, якщо мова йде про кримінальне провадження, в обвинуваченого (див., mutatis mutandis, рішення у справі De Cubber v. Belgium, 26 жовтня 1984 р., параграф 26, Series A no. 86).

Суд відзначає, що Комітет ООН з прав людини нещодавно визнав, що тримання обвинуваченого у наручниках у металевій клітці під час публічного процесу в його справі становило таке, що принижує гідність, поводження, що також негативно вплинуло на справедливість судового розгляду його справи (див. параграф 70 вище). Мінімальні стандартні правила ООН щодо поводження з ув`язненими та реґламенти міжнародних кримінальних трибуналів передбачають стосовно деяких інструментів обмеження, за якими вони можуть використовуватися лише як запобіжний захід проти втечі під час конвоювання за умови, що вони знімаються як тільки обвинувачений постає перед судом (див. параграфи 71 та 72 вище). Керівництво щодо справедливого судового процесу міжнародної організації Amnesty International передбачає, що тримання обвинуваченого в клітці у залі судових засідань може вплинути на презумпцію невинуватості (див. параграф 74 вище).

Незалежно від конкретних обставин цієї справи, Суд наголошує, що самою суттю Конвенції є повага до людської гідності, і що предмет і мета Конвенції, як інструменту захисту окремих людей, вимагають, щоб її положення тлумачилися та застосовувалися таким чином, щоб зробити її гарантії реальними та дієвими. Тому Суд вважає, що тримання людини в металевій клітці під час судового процесу само по собі є образою людської гідності в порушення статті 3, враховуючи об`єктивно принизливу природу такого поводження, яка є несумісною із стандартами цивілізованої поведінки, що є провідною ознакою демократичного суспільства.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що відмова працівників конвойної служби від доставлення підозрюваного ОСОБА_6 в зал судових засідань №223-а Корольовського районного суду м. Житомира для розгляду клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання є безпідставною, а невиконання працівниками конвойної служби розпоряджень слідчого судді, на якого законом покладено обов`язок судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, про негайне доставлення підозрюваного в зал судових засідань №223-а для розгляду клопотання слідчого є неприпустимим та таким, що не може залишатися без належного реагування.

Керуючись ст. 3, 8, 9, 11, 17 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Негайно доставити підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зал судових засідань №223-а Корольовського районного суду м. Житомира для розгляду клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000253 від 17.02.2017 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Направити копію ухвали начальнику ГУНП України в Житомирській області для належного реагування та притягнення винних осіб, що здійснювали конвоювання підозрюваного ОСОБА_6 до відповідальності.

Копію ухвали направити до прокуратури Житомирської області для вжиття заходів належного реагування.

Про результати вжитих заходів реагування повідомити слідчого суддю непізніше ніж у п"ятнадцятиднівний термін з дня отримання копії цієї ухвали.

Попередити про кримінальну відповідальність за невиконання ухвали або перешкоджання їх виконанню ст. 382 КК України.

Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1