Справа № 734/559/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/686/2017
Категорія - ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000604, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2017 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Козелець Чернігівської області, із середньою освітою, не одруженого, тимчасово безробітного, раніше судимого: 22 липня 2015 року вироком Козелецького районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2017 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком від 22 липня 2015 року Козелецького районного суду Чернігівської області та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 змінено з домашнього арешту на взяття під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 18 квітня 2017 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня`грошові кошти в розмірі 2708 грн. 23 коп. в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних із стаціонарним лікуванням потерпілого ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з вироком суду обвинуваченим ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати рішення місцевого суду, вважаючи його незаконним, та необґрунтованим, просить перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 123 КК України, та у відповідності до санкції даної статті призначити йому покарання з врахуванням вимог ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 5 місяців, або призначити більш м`яку міру покарання на підставі вимог ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Звертає увагу колегії суддів на те, що у рішенні місцевого суду не наведено достатнього обґрунтування кваліфікації його дій саме за ч. 1 ст. 121 КК України, а не за ст. 123 КК України, оскільки як він, так і деякі свідки вказали, що причиною настання протиправних наслідків стала зухвала, аморальна поведінка потерпілого, а після вчинених ним дій, потерпілий не втратив свідомості, а пішов самостійно додому. Вважає, що слідчим були спотворені показання свідків та потерпілого, що в подальшому спонукало органи прокуратури та суду притягнути його до кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин. На його думку, як досудовим слідством, так і судом першої інстанції безпідставно було враховано норму ст. 34 КК України, тобто рецидив злочину.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 близько 10 год. 30 хв. 23 червня 2016 року, перебуваючи на території ТОВ «Остерський м`ясопродукт», що розташоване в м. Остер, вул. О.Васюка, 34, Козелецького району Чернігівської області, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, завдав ОСОБА_8 один удар коліном лівої ноги в лобну частину голови, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кістки склепіння черепа вдавленого перелому лобної кістки з права, синця в ділянці правого ока, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який змінив свої апеляційні вимоги, визнав вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та просив пом`якшити призначене йому покарання, думку прокурора, який висловив заперечення щодо задоволення апеляційних вимог обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлено з урахуванням усіх об`єктивних і суб`єктивних факторів, що взяті до уваги при з`ясуванні дійсних обставин події, та ґрунтуються на сукупності ретельно досліджених, належним чином проаналізованих, оцінених та докладно наведених у вироку доказах.

Зокрема, суд поклав у основу вироку показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та дані, що містяться у висновку експерта № 108 від 17 вересня 2016 року, щодо наявних у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень та їх тяжкості, протоколі проведення слідчого експерименту від 23 лютого 2017 року.

З огляду на позицію обвинуваченого ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду, який повністю визнав вину, щиро розкаявся і не заперечував проти кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги останнього з даного приводу безпідставними та таким, що крім іншого, спростовуються сукупністю вище викладених доказів, які досліджені місцевим судом та покладені в обґрунтування вироку.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вмотивованого та обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що призначаючи обвинуваченому вид покарання суд правильно врахував тяжкість скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, врахував обтяжуючу покарання обставину рецидив злочину, обставини, які пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, вибачення перед потерпілим, однак, всупереч вимогам ст.ст. 65, 66 КК України, не в повній мірі врахував дані про особу винного та ряд обставин, які пом`якшують покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження і встановлено в судовому засіданні апеляційної інстанції, ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину, вибачився перед потерпілим і останній немає ніяких претензій.

Відповідно до вимог ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, за якою особа обвинувачується.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, з урахуванням обставин кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що наведені вище пом`якшуючі покарання обставини істотно знижують ступінь тяжкості злочину та з урахуванням особи винного, беручи до уваги поведінку потерпілого, яка передувала вчиненню обвинуваченим злочину, зважаючи на принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає можливим пом`якшити ОСОБА_7 призначене судом покарання із застосуванням ст.69 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо необґрунтованого врахування обставини, яка обтяжує покарання рецидив злочину колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ст.. 34 КК України визначено, що рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Тобто, рецидив злочинів виникає у випадках, коли особа, яка раніше була засуджена за вчинення умисного злочину, вчиняє новий умисний злочин, маючи не зняту, непогашену у встановленому законом порядку судимість за попередній злочин. При цьому немає значення, кваліфікуються всі вчинені винним злочини за однією чи за різними статтями Особливої частини КК.

Як встановлено, ОСОБА_7 має судимість за вчинення умисного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яка не знята та не погашена, що відповідно до вимог ст. 34 КК України є рецидивом злочинів.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, який набув чинності 21 червня 2017 року, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року, визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З огляду на наведе, слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 18 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком від 22 липня 2015 року Козелецького районного суду Чернігівської області, та остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

В порядку ст.. 404 КПК України на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 18 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині цей вирок залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .