Справа № 209/1030/15-к
Провадження № 1-кп/209/39/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, який має професійно-технічну освіту, не працював, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:

- 17 листопада 2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн., ухвалою цього ж суду від 29.04.2015 року кримінальне покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. замінено на покарання у вигляді громадських робіт строком на 50 годин;

- 11 серпня 2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ч.1 ст. 71 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання призначене за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 листопада 2014 року (штраф), яке замінене ухвалою того ж суду від 29.04.2015 року на покарання у вигляді громадських робіт, остаточно визначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки і 5 днів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , який був засуджений 17 листопада 2014 року за ч.1 ст. 185 КК України і судимість якого не погашена, повторно скоїв корисливий злочин.

Так, 31 січня 2015 року приблизно о 23.00 годині ОСОБА_4 , знаходячись в барі «Корчма» по бульвару Героїв в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, побачив в раніше незнайомого ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Lenovo», після чого в нього виник умисел на заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , обманюючи ОСОБА_6 , під приводом зателефонувати, попросив у нього вищезазначений мобільний телефон вартістю 600 грн., в якому знаходилися: сім-карта оператора "КС вартістю 10 грн., на рахунку якої було 5 грн., сім-карта оператора "Лайф" вартістю 10 грн., на рахунку якої грошових коштів не було, а також карта пам`яті вартістю 40 грн. Отримавши від ОСОБА_6 , шляхом обману, мобільний телефон, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись в подальшому мобільним телефоном за власним розсудом, завдавши тим самим потерпілому майнову шкоду на суму 665 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 частково визнав свою вину в скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення та надав показання про те, що в січні 2015 року (дату не пам`ятає) о 23-00 годині він знаходився в барі «Корчма», де вживав пиво. У нього є мобільний телефон з оператором «МТС», а йому необхідно було зателефонувати на номер оператора " Київстар". В приміщенні бару він побачив ОСОБА_6 , у якого попросив його телефон для того щоб зателефонувати. Потерпілий дав йому свій телефон, а сам вийшов з бару з незнайомим молодим чоловіком. Потім йому зателефонували на його мобільний телефон і він, поклавши в карман телефон ОСОБА_6 , пішов додому. Коли він виходив з бару, потерпілого на вулиці він не бачив. Наступного для він телефон ОСОБА_6 заклав у ломбард, без паспорта, за згодою працівника ломбарду. Ввечері цього дня він дізнався, що його розшукують працівники поліції, в зв`язку з заявою ОСОБА_6 . Того ж дня він викупив телефон із ломбарду та віддав працівникам поліції. В скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Окрім часткового визнання своєї вини, вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що в січні 2015 року (дату не пам`ятає) він знаходився в барі «Корчма». За сусіднім столом сидів обвинувачений ОСОБА_4 , який попросив у нього мобільний телефон щоб зателефонувати. Він дав йому свій телефон «Lenovo», а той взяв його і вийшов з бару. Більше ОСОБА_4 до бару не повертався. Бармен, яка є його знайомою, все це бачила і викликала поліцію. Працівників поліції він не дочекався і пішов додому. Наступного дня йому зателефонували працівники поліції, запросили до відділення, де допитали та повернули його мобільний телефон. Цивільний позов він не заявляв, питання відносно покарання обвинуваченого залишає на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_7 , в судовому засіданні надала показання про те, що обвинувачений ОСОБА_4 є її сином. Взимку 2015 року син їй повідомив, що необхідно терміново викупити мобільний телефон із ломбарду та повернути його потерпілому, бо цим телефоном займається міліція. Вони з сином пішли до ломбарду та вона викупила цей телефон за 800 гривень і віддала сину.

Вина ОСОБА_4 також підтверджується дослідженими судом документами кримінального провадження, в тім числі:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.02.2015 року, згідно якого ОСОБА_6 повідомив органи поліції, що 31.01.2015 року о 23-00 годині в приміщенні бара «Корчма» по бульвару Героїв у м. Дніпродзержинську раніше незнайомий хлопець шляхом обману заволодів його мобільним телефоном «Lenovo» (т. 2 а.с.6).

- Протоколом огляду та вилученні від 04.02.2015 року, згідно якого був оглянутий наданий ОСОБА_4 мобільний телефон «Lenovo А269». Як поясняв ОСОБА_4 вечором 31.01.2015 року в барі "Корчма" він викрав цей телефон у раніше йому незнайомого (т.2 а.с.11);

- Протоколом огляду речей та предметів від 09.02.2015 року, згідно якого була оглянута надана ОСОБА_4 сім-карта оператора «Лайф», яку він викинув з мобільного телефона «Lenovo» 31.01.2015 року (т.2 а.с.23).

- Довідкою з ломбарду «Онікс», згідно якої 01.02.2015 року був закладений мобільний телефон «Lenovo А269», а викуплений 04.02.2015 року (т.2 а.с.39).

Оцінюючи в сукупності зібрані у кримінальному провадженні і досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в заволодінні шляхом обману мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_6 при вказаних вище обставинах.

При оцінці доказів суд вважає неправдивими і не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не мав наміру на заволодіння мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_6 , а поклав його собі в карман та пішов додому бо ОСОБА_8 не було в барі, а йому зателефонували і треба було йти додому.

Ці показанні суперечать показанням потерпілого ОСОБА_6 про обставини скоєного відносно нього злочину, а також спростовуються діями самого обвинуваченого ОСОБА_4 , який заволодівши чужим мобільним телефоном, зразу ж розпорядився ним, заклавши в ломбард.

Те, що в подальшому ОСОБА_4 за допомогою своєї матері викупив телефон із ломбарду та передав його працівникам поліції може оцінюватися як обставина, що пом`якшує його покарання, оскільки вчинений ним злочин було закінчено, коли він, заволодівши шляхом обману мобільним телефоном потерпілого, пішов з бару.

Діяння ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує обставини і тяжкість злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше був засуджений, не працює, не перебуває на обліку в лікарів нарколога чи психіатра, посередньо характеризується за місцем мешкання.

Як обставину, що пом`якшує покарання, суд враховує добровільне усунення заподіяної злочином шкоди.

Як обставину, що обтяжує покарання, суд враховує рецидив злочинів.

Суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів йому необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, поглинути призначене за цим вироком покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік покаранням призначеним ОСОБА_4 вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 серпня 2016 року у вигляді позбавлення волі строком 4 роки і 5 днів, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки і 5 (п`ять) днів.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 вираховувати з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та взяття його під варту, тобто з 18 травня 2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення (перебування в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження) ОСОБА_4 з 18 травня 2015 року по 18 червня 2015 року, а також з 15 березня 2016 року по день ухвалення вироку - 29.12.2016 року, зарахувати в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , який відбуває покарання у вигляді позбавлення волі призначене йому за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 серпня 2016 року, не обирався.

Визнані речовими доказами у кримінальному провадженні сім-карту оператора «Лайф» та мобільний телефон «Lenovo А269», що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 , передати за належністю потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою, в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1 .