Справа № 150/649/16-к
Провадження №: 1-кп/150/15/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2017 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000128 від 21.09.2016 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадяна України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 17.02.2016 Чернівецьким районним судом, Вінницької області за ч. З ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
19 вересня 2016 року близько 19:00год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, вирішив викрасти майно, а саме автомагнітолу, з автомобіля ОСОБА_6 , про що повідомив свідка ОСОБА_7 , який у подальшому спостерігав за вчиненим та усвідомлював факт викрадення. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 підійшов до автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. « НОМЕР_1 », що знаходився на узбіччі дороги по вул. Ґонти в с. Гонтівка Чернівецького району Вінницької та шляхом вільного доступу із салону вищевказаного автомобіля відкрито викрав автомагнітолу «Leadership» із флеш адаптером «Kingston micro SD» та флеш-картою «Kingston micro SD, 8 GB». У подальшому ОСОБА_4 розуміючи, що його дії помічені потерпілим ОСОБА_6 з місця події зник та викрадене обернув на власну користь, чим заподіяв останньому матеріального збитку на загальну суму 498 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково, зокрема, не заперечуючи факт вчинення ним крадіжки, заперечив спосіб викрадення, а саме, відкритого викрадення майна грабежу. Суду показав, що 19 вересня 2016 року близько 17 год. 00 хв. зустрів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , розпили вино, після чого на машині ОСОБА_8 поїхали до нього додому, за 50 метрів до його домоволодіння закінчився в автомобілі бензин, він, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вийшли з машини і пішли до нього додому, але тітка ОСОБА_10 вигнала їх з подвір`я. Через незачинені на замок двері водія з автомобіля ОСОБА_11 вирвав магнітофон, сховав його під светер і пішов з ОСОБА_7 до його батьків. Побувши там 30 хвилин пішли до баби ОСОБА_12 , де і залишив магнітофон. На другий день після крадіжки працівники поліції привели до баби ОСОБА_7 , де вилучили магнітофон. Зазначив, що повернув магнітофон потерпілому та відшкодував 400грн. збитків, завданих вказаним викраденням. В скоєному розкаюється, обіцяє в подальшому не вчиняти кримінальних правопорушень, зазначивши, що вчинив вказаний злочин під дією алкогольних напоїв.

На запитання суду та прокурора чи бачив ОСОБА_7 момент вчинення крадіжки, ОСОБА_13 відповів, що ОСОБА_7 бачив як він проник в машину ОСОБА_10 та те, що вийшов з машини з магнітофоном, однак, після зміни прокурором обвинувачення з ч.2 ст.185 КК України на ч.2 ст.186 КК України, заперечував факт того, що ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_6 могли бачити момент вчинення ним викрадення.

Окрім часткового визнання обвинуваченим своєї вини, винуватість ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується наступними доказами:

-показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який суду показав, що бачив, як ОСОБА_4 з ОСОБА_7 і його дитиною зайшли до нього на подвір`я, він та його сестра вигнали їх з подвір`я, після чого вони пішли низом до машини. Будучи на відстані приблизно 50-100метрів від машини, бачив як ОСОБА_4 підійшовши до машини відкрив двері зі сторони водія, нагнувся і проник у машину, потім вийняв з машини предмет квадратної форми, поставив його під ліву руку і пішов вниз до ОСОБА_7 . Підійшовши до машини, ОСОБА_6 побачив відсутність магнітофона, вирвані електродроти, після чого крикнув ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , щоб вони повернули назад те що взяли, на що ОСОБА_4 відповів : «підійди і візьми». Хлопці були на відстані приблизно 80 метрів від машини та ОСОБА_6 , тому, зважаючи на вік та стан здоров`я він не став їх наздоганяти. Також показав, що в момент вчинення крадіжки ОСОБА_7 стояв від машини на відстані приблизно 2-4 метри і міг бачити як ОСОБА_4 вчиняє викрадення;

-показаннями свідка ОСОБА_7 , який суду показав, що приїхав із сином в село Гонтівка до батьків, по дорозі зайшов до магазину, випили з ОСОБА_4 по пляшці пива, після чого на машині під`їхав ОСОБА_14 , розпили в машині вино і ОСОБА_14 запропонував поїхати до нього випити. Подорозі закінчився бензин, зупинились на узбіччі дороги біля ОСОБА_15 , зайшли на подвір`я, з якого вподальшому тітка ОСОБА_10 вигнала його та ОСОБА_4 . Виходячи разом з ним із домоволодіння ОСОБА_16 . ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 про свій намір заволодіти автомагнітолою, що знаходилася в автомобілі ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_7 пішов вперед, а ОСОБА_4 проник до машини і щось «копирсався», в цей час ОСОБА_6 кричав, щоб ОСОБА_4 відійшов від машини, після чого бачив, що ОСОБА_4 іде до нього з магнітолою. Далі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 пішли до баби ОСОБА_17 , повечеряли і ОСОБА_4 пішов додому. Де ОСОБА_4 залишив магнітофон не бачив.

-показаннями свідка ОСОБА_14 , який показав, що він з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 їхали до нього додому по АДРЕСА_1 , зупинились біля сусідського будинку через брак бензини в автомобілі. Він з ОСОБА_7 зайшли на подвір`я, а ОСОБА_4 залишився за межами подвір`я. Вподальшому, сусід ОСОБА_18 повідомив, що ОСОБА_4 витягнув з машини якусь деталь, можливо магнітофон. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 пішли вниз до машини. З подвір`я домоволодіння, де перебував ОСОБА_6 , було видно машину (близько 20 метрів);

-показаннями свідка ОСОБА_19 , який суду показав, що він є сусідом потерпілого, ішов з городу, бачив як ішли невідомі йому люди та чув, як вони говорили про магнітофон. Дійшовши до воріт бачив, що ОСОБА_6 пішов до машини та почав кричати, щоб вернули магнітофон, після чого ОСОБА_19 та ОСОБА_6 пішли додому.

-показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які суду показали, що були запрошені працівниками поліції в якості понятих, були присутні під час проведення слідчого експерименту, огляду місця події, підтвердили дані, вказані у слідчому експерименті;

- протоколом огляду місця події від 20.09.2016року з фототаблицями, яким оформлено огляд автомобіля та вбачається факт викрадення магнітоли;

- заявою ОСОБА_4 від 19.09.2016року про добровільну видачу викраденої магнітоли;

- протоколом огляду місця події від 20.09.2016року з фототаблицями, згідно якого вилучено автомагнітолу з флеш адаптером та флеш-картою;

- висновком експерта №1287 від 28.09.2016року, згідно якого ринкова вартість представленого на експертизу автомобільного магнітофона «Leadership» на момент проведення експертизи могла встановити 380грн., ринкова вартість представленого на експертизу флеш-картки «Kingston micro SD, 8 GB» на момент проведення експертизи могла становити 118грн.; надати відповідь на питання вартості представленого на експертизу флеш адаптера «Kingston micro SD» на момент проведення експертизи не представляється можливим, оскільки такий адаптер поставляється в комплекті з каркою micro SD;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.09.2016року, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 надав пояснення, аналогічні тим, які були надані ним в судовому засіданні;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 16.11.2016року, згідно якого ОСОБА_4 надано зізнавальні пояснення щодо вчиненого кримінального правопорушення.

Суд, допитавши обвинуваченого, заслухавши показання потерпілого та свідків, дослідивши документи кримінального провадження, якими підтверджується винуватість обвинуваченого та які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Зокрема, суд критично оцінює показання обвинуваченого, змінені ним у зв`язку зі зміною обвинувачення з ч.2 ст.185 на ч.2 ст.186 КК України, оскільки такі спрямовані на ухилення від відповідальності за більш тяжке кримінальне правопорушення.

При цьому суд зазначає, що відповідно п.п. 3,4 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. Крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози як грабіж чи розбій.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна вчинене повторно.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, по місцю проживання та реєстрації характеризується негативно, згідно з даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття та відшкодування шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованих на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, передбачені ст.ст. 66, 67 КК України, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства із застосуванням покарання в виді позбавлення волі, відтак, суд вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкції статті Особливої частини.

На думку суду, призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 17 лютого 2016 року Чернівецьким районним судом Вінницької області по ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, однак, протягом іспитового строку ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати ч.1 ст. 71 КК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 550 гривень 25 копійок, у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, заподіяні збитки відшкодовано шляхом повернення речового доказу та надання грошової компенсації ОСОБА_4 в розмірі 400 (чотириста) гривень.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 370, 373-375 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки три місяці.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків з урахуванням вироку Чернівецького районного суду Вінницької області від 17 лютого 2016 року, шляхом часткового складання покарань чотири роки шість місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання 15 листопада 2016 року.

На підставі ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15 листопада 2016 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави процесуальні витрати в розмірі 550 /п`ятсот п`ятдесят / гривень 25 копійок.

Речові докази - автомагнітолу «Leadership» із флеш адаптером «Kingston micro SD» та флеш-картою «Kingston micro SD, 8 GB», які знаходяться на зберіганні у власника ОСОБА_6 залишити власнику.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя: підпис
"З оригіналом вірно"
Довідка: «вирок не набрав законної сили»
ФСуддя ОСОБА_1 .