Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3933/17
Провадження № 1-кс/711/1488/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2017 року м. Черкаси
Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
скаржника ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 від 21.07.2016 року про закриття кримінального провадження № 0001895 від 21.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 від 28.02.2017 року про закриття кримінального провадження № 0001895 від 21.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України.
В обґрунтування скарги вказує, що в провадженні старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 знаходилося кримінальне провадження № 0001895 від 21.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України.

11.05.2017 року він отримав повідомлення Генеральної прокуратури від 03.05.2017 року за № 17/7-31658-16 з якого йому стало відомо про закриття кримінального провадження № 0001895 від 21.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України. Копію постанови про закриття кримінального провадження він не отримав.

Вказує, що з даною постановою він не погоджується та вважає, що прокуратурою Черкаської області не проведено всіх необхідних слідчих дій, а тому вона є передчасною необґрунтованою і незаконною.

А тому, просить; зобов`язати прокуратуру Черкаської області надати йому, як потерпілому, постанову від 28.02.2017 року про закриття від кримінального провадження № 0001895 від 21.07.2016 року та ознайомити його з матеріалами кримінального провадження; скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 від 28.02.2017 року про закриття кримінального провадження № 0001895.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 скаргу підтримали та просили її задовольнити, скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 від 28.02.2017 року про закриття кримінального провадження № 0001895 від 21.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги.
Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , пояснення прокурора ОСОБА_3 , дослідивши письмові матеріали скарги та матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001895 від 21.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала. Ухвала слідчого судді за результатами розгулу скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.
В судовому засіданні встановлено, що старшим слідчим в СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_7 проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001895 від 21.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України (притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності, поєднане з обвинуваченням у вчиненні тяжкого злочину).
Кримінальне провадження здійснювалось за заявою ОСОБА_4 від 08.06.2016 року, яка внесена до ЄРДР на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.07.2016 року, щодо дій групи прокурорів прокуратури Черкаської області, які здійснювали нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва досудовим розслідування у кримінальному провадженні №0000027, навмисно не скасували незаконну постанову слідчого про перекваліфікацію кримінального провадження, не надали належну правову оцінку діям слідчих СВ УСБУ в Черкаській області та не забезпечили прийняття законних процесуальних рішень, що призвело до притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності, поєднане з обвинуваченням у вчиненні тяжкого злочину.

В ході досудового слідства було встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Черкаській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження №0000027 від 04.08.2014 року, в якому попередньо протиправні дії підозрюваного ОСОБА_4 щодо збору ним в червні-липні 2014 року інформації про кількість, місця розташування (дислокацію) і переміщення важкої військової техніки і особового складу Збройних сил України, що приймали участь в проведенні АТО на території Донецької області, та передачі її представникам терористичної організації «ДНР» для використання при здійсненні протидії АТО, були кваліфіковані за ч. 1 ст. 111 КК України, а дії щодо незаконного силового припинення мовлення телеканалів України по АДРЕСА_1 , 12.01.2015 року були кваліфіковані за ч. 1 ст. 258-3 КК України.

В подальшому, з урахуванням зібраних під час досудового розслідування доказів, протиправні дії ОСОБА_4 щодо збору ним в червні-липні 2014 року інформації про кількість, місця розташування (дислокацію) і переміщення важкої військової техніки і особового складу Збройних сил України, що приймали участь в проведенні АТО на території Донецької області, та передачі її представникам терористичної організації «ДНР» для використання при здійсненні протидії АТО, які попередньо були кваліфіковані за ч. 1 ст. 111 КК України, а також його дії щодо незаконного силового припинення мовлення телеканалів України по м. Артемівську і Артемівському району Донецької області було кваліфіковано за ч. 1 ст. 258-3 КК України, про що начальником відділення слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 винесена постанова від 12.01.2015 року про зміну кваліфікації злочинних дій (а.с. 36-37, 111-112).

На початку 2015 року в ЄРДР було внесено відомості щодо вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 263-1 КК України.

З урахуванням зібраних під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000027 від 04.08.2014 року доказів ОСОБА_4 18.02.2015 року в остаточній редакції було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України (а.с. 40-48).

За результатами досудового розслідування обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 скеровано до суду для розгляду.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.10.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України та засуджено до дев`яти років позбавлення волі. Даний вирок оскаржений.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням в даному кримінальному провадженні здійснювали прокурори ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Також в судовому засіданні встановлено, що за наслідками досудового розслідування старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_7 28.02.2017 року було винесено постанову, якою кримінальне провадження № 0001895 від 21.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, було закрите в зв`язку з відсутністю в діях працівників прокуратури Черкаської області, які здійснювали процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000027 від 04.08.2014 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 складу вказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як і ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За змістом положень ст.ст. 283, 284 КПК закінчення досудового розслідування це завершальний етап стадії досудового розслідування, у межах якого підбиваються підсумки роботи слідчого і прокурора щодо вирішення завдань кримінального провадження, аналізуються всі зібранні докази та приймається підсумкове рішення у справі на стадії досудового розслідування.

Після виконання вимог ст. 91 КПК, а саме встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, досудове розслідування визнається закінченим, тобто, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) дій або негласних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилась не перевіреною.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Перевіривши матеріали кримінального провадження слідчий суддя погоджується з висновками слідчого про необхідність закриття кримінального провадження, що викладені в мотивувальній частині постанови від 28.02.2017 року, які підтверджуються зібраними у справі доказами і у своїй сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, вказують на законність та обґрунтованість прийнятого процесуального рішення.
Частина друга статті 372 КК України перекачає кримінальну відповідальність за притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, прокурором чи іншою уповноваженою на те законом особою, поєднана не з обвинуваченням у вчиненні тяжкого злочину.
Об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, припускає тільки активну поведінку та полягає у притягненні завідомо невинного до кримінальної відповідальності.

Притягнення до кримінальної відповідальності як стадія кримінального переслідування починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину. Підстави і порядок притягнення до кримінальної відповідальності регламентуються кримінальним та кримінально-процесуальним законодавством. Для притягнення особи до кримінальної відповідальності необхідні дві підстави: кримінально-правова - вчинення суб`єктом діяння, яке містить склад злочину, і кримінально-процесуальна - наявність достатніх доказів, які вказують на вчинення цього діяння саме цією особою.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. При цьому умислом винного охоплюється те, що насправді відсутні докази, які вказують на вчинення відповідного злочину саме цією особою, або взагалі відсутня подія злочину, за який особа притягується до кримінальної відповідальності.

Статетю 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих.

При винесенні оскаржуваної постанови слідчий дійшов до висновку, що в діях працівників прокуратури Черкаської області, які здійснювали процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000027 від 04.08.2014 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , відсутній склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, оскільки в ході досудового слідства не виявлено обставин, які б свідчили про вчинення ними дій направлених на притягнення завідомо невинуватого до кримінальної відповідальності, поєднаних з обвинуваченням у вчиненні тяжкого злочину. Натомість про відсутність зазначених обставин свідчать зібрані під час досудового розслідування письмові докази та пояснення свідків. До того ж, під час досудового розслідування не було встановлено, що перекваліфікація дій ОСОБА_4 з ч. 1 ст. 111 КК України на ч. 1 ст. 258-3 КК України, привела до притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинуватого.

Встановлення зазначених обставин і їх належна оцінка обумовили прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.
Що стосується доводів ОСОБА_4 щодо не скасування процесуальними прокурорами постанови від 12.01.2015 року про зміну кваліфікації злочинних дій, що, на його думку, призвело до притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності, та не врахування того факту, що вона не відповідає вимогам ст. 110 КПК України і не може бути допустимими доказом, то в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про те, що процесуальні прокурори діяли не в межах та не в порядку, визначених КПК України.
До того ж, доводи потерпілого щодо невідповідності постанови від 12.01.2015 року про зміну кваліфікації злочинних дій вимогам ст. 110 КПК України та її недопустимість, як доказу, були предметом судового розгляду і ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.05.2016 року ОСОБА_4 було відмовлено в задоволенні клопотання про визнання недопустимим доказом постанови слідчого ОСОБА_8 про зміну кваліфікації злочинних дій від 12.01.2015 року.

А тому, враховуючи вищевикладене, вважаю, що постанова слідчого від 28.02.2017 року про закриття кримінального провадження прийнята слідчим з дотриманням вимог КПК, а досудове розслідування проведено повно, з дослідженням всіх обставин кримінального провадження. При цьому слідчим в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі проведені необхідні слідчі дії, надана належна правова оцінка зібраним доказам з точки зору їх допустимості, належності, достовірності, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 91, 92, 98, 214, 303, 304, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 від 21.07.2016 року про закриття кримінального провадження № 0001895 від 21.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області на протязі п`яти діб.

Слідчий суддя ОСОБА_1