Провадження № 1-кп/643/23/16
Справа № 643/4892/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2016 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за 0001144 від 07.03.2014, яке надійшло від прокуратури Московського району м. Харкова за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, в силу ст..89 КК України не судимого, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

-у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

05.03.2014, приблизно о 23.10 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Харків, пр. 50-річчя ВЛКСМ 52-А, на території ДУ "Інститут охорони здоров`я дітей та підлітків Національної академії медичних наук України" (ДУ «ІОЗДП НАМН»), діючи умисно, з корисливих мотивів, за раптово виниклим злочинним наміром, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, і реалізуючи його, скориставшись тим, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав дві секції металевого паркану розміром 2,5 х 1,5м., виготовлені із металевого кутка 50х50 мм. та сітки «рабиці» , які знаходилися на землі на вказаній території, що належали ДУ «ІОЗДП НАМН», вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи № 53 від 07.03.2014, на загальну суму 493 гривень 30 копійок, а саме секції металевого паркану розмірами 2,5х1,5 м, виготовлені з кутка 50х50 мм ціною 246,65 грн. за секцію, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на свій розсуд, заподіявши ДУ «ІОЗДП НАМН» матеріальний збиток на суму 493 гривні 30 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінуємого йому злочину , події якого мали місце 05.03.2014, визнав повністю та підтвердив обставини час, місце, механізм вчинення ним злочину, як зазначено вище у вироку суду. При цьому пояснив, пізніше у нього були вилучені співробітниками поліції таємно викрадені ним дві секції металевого паркану розміром 2,5 х 1,5м.

Обвинувачений ОСОБА_4 у суді зазначив про те, що він розумів, що скоював злочин, та щиро розкаявся у його вчинені, причину скоєння ним злочину пояснив як необдуманою поведінкою, та знаходження у скрутному матеріальному становищі.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у скоєні ним злочину, події якого мали місце 05.03.2014, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України, оскільки він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка). При цьому,суд, виключає надану органом досудового слідства кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ознаками повторність, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений 27.03.2014 вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України, події злочину мали місце 30.11.2010, до 2-х років позбавлення волі, ст..75 КК України 1 рік, ст.76 КК України п.п.3,4, та він знятий з обліку 26.06.2015 на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.05.2015 по закінченню іспитового строку. На підставі чого обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст..89 КК України вважається не судимий, та його злочинні дії, події яких мали місце 05.03.2014 за ознаками повторності кваліфіковані помилково.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості. Більш того, обвинувачений офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має фактичне місце мешкання, за яким характеризується задовільно.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_4 суд враховує його щире каяття, та визнає цю обставину, відповідно до ст.66 КК України, такою, що пом`якшують його покарання. Обставин, що обтяжують покарання останнього, які передбачені ст. 67 КК України, судом не визнано.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії.

Враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, даних про особу винного, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, суд на підставі викладеного вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, яка не пов`язана з реальним позбавленням волі, тобто з випробуванням з іспитовим строком із застосуванням ст.75,ч.1 п.п.2, 3 ст.76 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в ході досудового слідства та суду не обирався.

Потерпілим цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ч.1 п.п.2, 3ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі: дві секції металевого паркану, які передані на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_5 повернути власнику ДУ «ІОЗДП НАМН».

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_4 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1