АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/4932/17 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/641/17 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі підозрюваного, належним чином повідомленого про розгляд справи, з участю його захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали даного провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.03.2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою вищевказаного суду клопотання слідчого задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 30 травня 2017 року з визначенням застави у сумі 1 200000 грн.

Досудовим слідством встановлено, що 29.08.2016 року приблизно о 09-00 годині ОСОБА_8 разом з невстановленою особою, знаходячись поблизу пр.-та Науки, 23 у м. Харкові, виявили автомобіль марки «Тойота», д.р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, невстановлена особа, з використанням спеціального пристосованого засобу для зчитування та передачі сигналу брелка для без ключового доступу та запалювання автомобіля, підійшов на близьку відстань до потерпілої ОСОБА_10 , яка знаходилася у приміщенні перукарні та за допомогою вищезазначеного приладу зчитав сигнал з брилка потерпілої, після чого передав сигнал через пристрій до брилка, який знаходився у ОСОБА_8 .

Після цього, ОСОБА_8 , скориставшись допомогою невстановленої особи, підійшов до вищевказаного автомобіля, відімкнув його, сів за кермо та увімкнувши запалення автомобіля, поїхав по проїзній частині по пр.-ту Науки м. Харкова.

Місце вчинення злочину ОСОБА_11 покинув на автомобілі «Тойота», д.р.н. НОМЕР_1 і поставивши його біля будинку 2, розташованого за адресою: смт. Солоницівка, Дергачівський район, змінивши державні номери, які обладнані на автомобілі на номер НОМЕР_2 , залишив його на певний проміжок часу. Однак вказаний автомобіль було знайдено і ідентифіковано, після чого повернуто потерпілій.

Крім того, 07.02.2017 року ОСОБА_8 разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 при схожих з вищевказаними обставинами заволоділи автомобілем «Тойота», д.р.н. НОМЕР_3 , що належить потерпілій ОСОБА_14 повернувши в подальшому вказаний автомобіль за винагороду.

Крім того 06.03.2017 року ОСОБА_8 разом з ОСОБА_13 , при схожих обставинах заволоділи автомобілем Тойота, д.р.н. НОМЕР_4 , який належить потерпілій ОСОБА_15 , який було вилучено у останніх під час проведення огляду місця події.

Суд першої інстанції ухвалив таке рішення щодо ОСОБА_8 , оскільки погодився із посиланнями у клопотанні слідчого на обґрунтованість підозри у вищезазначеному кримінальному правопорушенні, а також на існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та на недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання цим ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у максимальному розмірі, та застосувати запобіжний захід у вигляді застави в межах, визначених частиною 5 ст.182 КПК України посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та на неврахування слідчим суддею соціального статусу та особи підозрюваного.

Вказує, що ОСОБА_8 має постійне місце роботи, має на утриманні непрацездатних батька та дідуся, знаходиться у зареєстрованому шлюбі.

Зазначив також про те, що ОСОБА_8 переїхав до міста Харкова у зв`язку із окупацією міста Луганська, купив собі житло у м. Харкові, тому не реєструвався в якості внутрішньо переміщеної особи, але з огляду на негативні події, що відбулися у державі, зараз не має багато коштів, які його родина могла б направити на сплату призначеної застави.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника підозрюваного, яка просила про задоволення апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За матеріалами розслідування 30.03.2017 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289 КК України.

Вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 ; допитом свідка ОСОБА_17 ; проведенням впізнання по фотографіям за участю свідка ОСОБА_17 ; допитом свідка ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ; висновком судової авто товарознавчої експертизи та іншими матеріалами справи.

За наявності таких даних, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, відомості про які було внесено до ЄРДР, не викликає сумнівів.

З наданих слідчому судді відомостей вбачається, що ОСОБА_8 скоїв тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, зареєстрований у м. Луганськ, постійного місця роботи не має, стійкі соціальні зв`язки також відсутні.

Із урахуванням всіх цих відомостей, у сукупності з покаранням, яке може загрожувати ОСОБА_8 , в разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень у скоєнні яких він підозрюється, слідчий суддя дійшов правильного висновку не тільки про наявність зазначених в судовій ухвалі ризиків, але й про недостатність застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу для запобігання цим ризикам.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо виду запобіжного заходу, а доводи захисника підозрюваного, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильності застосованого запобіжного заходу.

При застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу - у виді тримання під вартою, обираючи заставу у розмірі 1 200 000 грн. слідчий суддя вийшов за максимальні межі застави, виходячи з положень ч.5 ст.182 КПК України і підстав для зменшення суми застави на даний час не вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги, не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 392, 404, 405, ч.3 ст.407, 418, 419, 422, 423, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.03.2017 року про обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням застави, в межах строку досудового розслідування, щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч.2 ст.289 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, в порядку ч.4 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий: Судді: