1Справа № 335/1739/17 1-кс/335/1095/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 від 30.01.2017 року про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 від 30.01.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000435 від 30.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Заявник вважає, що вказана постанова є передчасною, незаконною, досудове розслідування проведено не повно, тому просить її скасувати.

В судове засідання представник заявника ОСОБА_3 , який тримається під вартою, - адвокат ОСОБА_5 та прокурор, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду скарги, не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим слідчий суддя, з урахуванням скорочених термінів розгляду скарг на постанови слідчого про закриття кримінального провадження, дійшов до висновку про можливість розгляду скарги на підставі матеріалів, які наявні в розпорядженні слідчого судді.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000435 від 27.10.2015 року, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За вимогами ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий в межах своєї компетенції зобов`язаний розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення, або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення.

Відповідно до положень кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Тому таке рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 27.10.2015 року прокуратурою Запорізької області в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0000435 за заявою ОСОБА_5 за фактом перевищення влади співробітниками Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області під час затримання ОСОБА_3 . Попередня правова кваліфікація за ч.2 ст. 365 КК України.

04.11.2015 року до ЄРДР внесено відомості за № 0000455, із наступною фабулою: співробітники міліції Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області на початку вересня 2015 року незаконно застосували до ОСОБА_3 незаконні методи дізнання та фізичне насильство, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

Постановою від 11.11.2015 року матеріали кримінальних проваджень № 0000435 та № 0000455 об`єднані в одне провадження.

09.11.2015 року прокурором у даному кримінальному провадженні на підставі п.4 ч.2 ст. 36 КПК України надано слідчому вказівки з метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин події.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 22.02.2016 року допитано потерпілого ОСОБА_3 , який надав пояснення з приводу його затримання 16.09.2015 року та застосування до нього фізичного насилля з боку працівників міліції (а.с.23-28).

22.02.2016 року допитано в якості свідка батька неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_6 , який пояснив, що зі слів сина йому відомо, що співробітники міліції наносили йому удари, крім того, він бачив на зап`ястках у сина синці (а.с29-33).

Допитана 15.02.2016 року в якості свідка прокурор Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 показала, що після затримання та до обрання запобіжного заходу вона спілкувалась із ОСОБА_3 та він їй пояснив, що співробітниками міліції до нього фізичний та психологічний вплив не застосовувався (а.с.34-38).

Допитаний 11.02.2016 року в якості свідка слідчий СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 показав, що у групі слідчих здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 187 КК України. 16.09.2015 року ОСОБА_3 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. В ході розслідування було призначено судово-медичну експертизу, відповідно до висновків якої у ОСОБА_3 виявлені садна в області обох лучезап`ясних суглобів. Будь-яких інших тілесних ушкоджень виявлено не було. Можливо вказані тілесні ушкодження були отримані після затримання від наручників. Ним, а також в його присутності співробітниками поліції заходи психічного чи фізичного впливу не застосовувались. (а.с.42-46).

Допитаний 11.02.2016 року о/у ВКП ОСОБА_9 показав, що 16.09.2015 року ОСОБА_3 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, він особисто з ОСОБА_3 не спілкувався, будь-яких слідчих дій не проводив, тілесних ушкоджень не бачив; ним, а також в його присутності співробітниками поліції заходи психічного чи фізичного впливу до ОСОБА_3 не застосовувались (а.с.47-50).

До матеріалів кримінального провадження долучено витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 та ін.., копія протоколу затримання ОСОБА_3 від 16.09.2015 року; копія протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 18.09.2015 року; копія висновку експерта № 4596 від 04.11.2015 року у кримінальному провадженні № 0000358, висновок експерта № 4597Д від 04.11.2015 року (а.с.53-64).

29.02.2016 року постановою слідчого кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 22.04.2016 року постанова про закриття кримінального провадження від 29.02.2016 року скасована у зв`язку з неповнотою розслідування.

Після скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження, 07.06.2016 року допитано в якості свідка слідчого ОСОБА_10 , яка пояснила, що у складі групи слідчих здійснювала досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 та пояснила, що він був затриманий 16.09.2015 року у порядку ст. 208 КК України, вона здійснювала затримання, затримання відбувалось у її службовому кабінеті. Будь-яких тілесних ушкоджень у нього не бачила. Після затримання ОСОБА_3 був направлений до ІВС, де адвокат при спілкуванні з ним виявив тілесні ушкодження. Нею чи будь-ким із співробітників поліції в її присутності до ОСОБА_3 заходи фізичного чи психічного впливу не застосовувались. Їй невідомо звідки у ОСОБА_3 з`явилися тілесні ушкодження (а.с.76-80).

Допитаний свідок ОСОБА_11 пояснив, що у той день, коли було затримано ОСОБА_3 , він його опитував у присутності батька щодо обставин вчинення злочину, після цього під час досудового розслідування він особисто з ОСОБА_3 , не спілкувався, будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 він не бачив. Ним чи будь-ким із співробітників поліції в його присутності до ОСОБА_3 заходи фізичного чи психічного впливу не застосовувались (а.с.81-84).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 захисник ОСОБА_3 показав, що 16.09.2015 року прибув до слідчого Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_10 , яка складала протокол затримання відносно ОСОБА_3 , під час спілкування із ОСОБА_3 він побачив тілесні ушкодження, що було зафіксовано у протоколі затримання. Вказані тілесні ушкодження він також зафіксував на свій мобільний телефон. Крім того, з пояснень підзахисного йому відомо, що після того, як захисник залишив райвідділ, ОСОБА_3 працівники міліції наносили тілесні ушкодження (а.с.85-88).

29.07.2016 року постановою слідчого кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 20.10.2016 року постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 29.07.2016 року знову була скасована, у зв`язку з неповнотою досудового розслідування.

Після повторного скасування ухвали слідчого про закриття кримінального провадження, слідчим лише було допитано двох свідків, показання яких не узгоджуються між собою, а відповідно є суперечливими.

Так, допитаний в якості свідка оперуповноважений ОСОБА_12 надав пояснення, що він в проведенні обшуків та затриманні ОСОБА_3 участі не приймав. ОСОБА_3 він побачив лише після того, як його було затримано в порядку ст. 208 КПК України, з ним особисто він не спілкувався, лише читав його протокол допиту в якості підозрюваного або пояснення. Обшуки та затримання підозрюваного здійснювали оперативні співробітники ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Ні він, ні інші працівники карного розшуку до ОСОБА_3 недозволених методів не застосовували (а.с.103-106).

Допитана повторно 24.01.2017 року слідчий ОСОБА_10 пояснила, що обшук проводився слідчим Дніпровського ВП ОСОБА_15 разом із оперуповноваженим Дніпровського ВП ОСОБА_12 , також оперативне супроводження кримінального провадження здійснював ОСОБА_13 .

Оцінивши зібрані докази, слідчий дійшов висновку про відсутність в діях співробітників Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

При цьому, слідчий обґрунтовував свій висновок тим, що застосування співробітниками міліції наручників відносно затриманого ОСОБА_3 є правомірним, що виключає наявність об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а факт спричинення протиправного насильства ОСОБА_3 є не підтвердженим і шляхи отримання належних та допустимих доказів правдивості тверджень потерпілого вичерпаними.

Проте, слідчий суддя приходить до висновку, що досудове розслідування, не дивлячись на неодноразове скасування слідчими суддями постанов слідчого про закриття даного кримінального провадження, проведено неповно.

Так, в ході досудового розслідування, в тому числі і після скасування попередніх постанов, так і не встановлено, хто здійснював обшук у квартирі, де проживав ОСОБА_3 , після проведення якого він був затриманий, хто саме здійснював фактичне затримання ОСОБА_3 та його доставлення до райвідділу, не перевірені доводи в частині отримання тілесних ушкоджень під час слідування до райвідділу, оскільки ОСОБА_3 зазначає, що удари йому були також нанесені у квартирі та в автомобілі під час доставлення до райвідділу, не встановлено особу на ім`я ОСОБА_16 , про яку повідомляв ОСОБА_3 як на особу, яка застосовувала до нього фізичну силу; не виконані вказівки прокурора, надані в порядку ст. 36 КПК України, а саме не встановлені та не допитані посадові особи, які приймали участь у затриманні ОСОБА_3 .

Зазначаючи у своїй постанові про недоцільність проведення додаткової судово-медичної експертизи у зв`язку з давністю подій, а також посилаючись на те, що у проведеній експертизі відсутні дані про наявність тілесних ушкоджень, окрім тих, які виникли від наручників, слідчий не звернув уваги на те, що СМЕ була проведена майже через два місяці після нанесення, як стверджує заявник, йому тілесних ушкоджень, при цьому, адвокат ОСОБА_5 у протоколі затримання зазначав про те, що виявлені на ОСОБА_3 тілесні ушкодження були ним зафіксовані, що знайшло також відображення при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу. Між тим, слідчим так і не встановлені обставини та підстави призначення ухвалою слідчого судді судово-медичного обстеження ОСОБА_3 , не досліджені матеріали судової справи за клопотанням слідчого про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , під час якого заявлено про наявність тілесних ушкоджень, не витребувано медичну документацію із установи СІЗО, до якої ОСОБА_3 було поміщено після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з якої можливо було би встановити наявність/відсутність на той час на тілі потерпілого тілесних ушкоджень.

Висновок слідчого про відсутність в діях співробітників Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, фактично ґрунтується на показаннях самих працівників поліції та прокурора. При цьому, слідчим не звернуто уваги на те, що за показаннями вказаних осіб неможливо встановити хто саме проводив обшук у квартирі, де мешкав ОСОБА_3 , хто саме його затримував та супроводжував до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області. Всі допитані слідчим свідки заявляли про те, що участі у проведенні обшуку та затриманні ОСОБА_3 вони не приймали, а проводили з ним слідчі та інші процесуальні дії вже після того, як потерпілого було доставлено до відділення поліції. В останньому протоколі допиту свідок ОСОБА_10 зазначала, що обшук проводився слідчим Дніпровського ВП ОСОБА_15 , якого в ході досудового розслідування взагалі не допитано, разом із оперуповноваженим Дніпровського ВП ОСОБА_12 , який заперечував факт його участі у будь-яких слідчих діях по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 .

Слідчим вказані розбіжності у показаннях свідків не усунуті, жодних дій спрямованих на з`ясування кола осіб, які приймали участь у слідчих та процесуальних діях до часу доставлення ОСОБА_3 у Дніпровське відділення поліції, не здійснено.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню проведено неповно, тому оскаржувана постанова від 30.01.2017 року підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження поверненню для продовження досудового розслідування, в ході якого необхідно усунути зазначені недоліки та виконати інші слідчі та процесуальні дії, спрямовані та повне, об`єктивне та неупереджене проведення досудового розслідування та з`ясування істини у справі.

Керуючись ст. ст. 284, 303 - 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 від 30.01.2017 року про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 від 30.01.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000435 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України - скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000435 від 27.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України - повернути для подальшого проведення досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1