Справа № 538/63/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретері ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Лубни кримінальне провадження №0000010 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гамаліївка Лохвицького району Полтавської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, неодруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

02 березня 2012 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. 05.08.2014 року звільнений з Кременчуцької ВК №69 згідно ухвали Крюківського районного суду м.Кременчука від 28.07.2014 року відповідно до ст.2 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
01.01.2017 року близько 15 год. 00 хв. по АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 на ґрунті особистих неприязних відносин виник конфлікт з ОСОБА_5 .

Під час конфлікту ОСОБА_4 умисно наніс один удар кулаком правої руки в область ліктьового згибу правої руки ОСОБА_5 , 1928 року народження, внаслідок чого остання не втрималась на ногах та впала на землю.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №5 від 21.01.2017 року заподіяно тілесні ушкодження у вигляді уламкового косопоперечного черезвиросткового перелому правої плечової кістки, який міг утворитися від дії тупого твердого предмету в ділянку правого ліктьового суглобу, або при ударі об такий зазначеною анатомічною ділянкою, у тому числі і при падінні на площині зі стоячого на ногах положення на спину. Вказане тілесне ушкодження за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю, в скоєному кається. Суду пояснив, що дійсно 01.01.2017 року близько 15 год. 00 хв. він перебував по АДРЕСА_1 , де між ним та ОСОБА_5 виникла сварка. Під час сварки ОСОБА_4 наніс один удар кулаком правої руки в лікоть правої руки потерпілої, внаслідок чого остання впала на землю.

Показання ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці покази достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, прокурор, та потрепіла також не оспорюють фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні ОСОБА_4 визнав повністю, щиро кається у вчиненому кримінальному правопорушенні, і визнає це обставинами, які пом`якшують покарання.

В якості обставин, що обтяжують покарання суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки потерпіла ОСОБА_5 народилася 1928 року народження, а також рецидив злочину, оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, маючи судимість.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше судимий, є працездатним, ніде не працює, за місцем проживання характеризується негативно, є осудним, приймаючи до уваги всі обставини по справі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи ступінь тяжкості та наслідки вчиненого злочину, особу винного, суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілій.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1